16 EDVARD WIBECK [16] 



Jag utvalde tvenne fröprov, ett från Sikå revir, beläget inom södra 

 delen av Norrbottens lappmark, och ett från Garpenbergs revir i syd- 

 östligaste hörnet av Dalarna, båda fröproven stammande från 19 17 års 

 kottinsamling. De båda fröslagen hade såväl vid groningsförsöken i 

 Jacobsenska apparaten som i sandlådorna visat mycket typiska, respek- 

 tive nordsvenska och sydsvenska drag, Sikåfröet en endast svag-medel- 

 måttig, men länge ihållande groning, Garpenbergsfröet en högprocentig 

 och snabbt förlöpande sådan. I frilandssådden vid Gällivare visade det 

 sig sedermera, att Sikåfröet hade omkring go °o eftergroning, Garpen- 

 bergsfröet endast omkring 5 % . 



Det låg kanske närmast till hands att förmoda, att någon skillnad skulle 

 förefinnas på fröskalet hos respektive frösorter. En sådan skillnad är nämli- 

 gen känd mellan normala och s. k. hårda frön hos vissa ärtväxter; likaså 

 har professor NEGER påvisat, att sterila lärkträdsfrön ha ett annorlunda och 

 kraftigare byggt fröskal än de fertila fröna. Någon dylik olikhet i frö- 

 skalets byggnad röjde emellertid icke min prelirninära granskning av 

 fröna. Men jag fann i stället något annat, nämligen att embryots längd 

 i Sikåfröna visade större variation än i Garpenbergsfröna. 



För att få mera bestämda och av frökornens storlek oberoende värden 

 på denna variation, tog jag utan val 100 frön av vardera slaget, av- 

 lägsnade fröskalet samt klöv fröna längs efter på så sätt, att frövitans 

 båda halvor skildes från varandra. Det inuti liggande embryot, d. v. s. 

 den outvecklade grodden, stannade då på endera av dessa halvor. Vid 

 svag förstoring under mikroskopet tedde sig frövitans ena halva, sedd 

 från insidan och med vidsittande embryo, ungefär så, som fig. 6 visar. 

 Med tillhjälp av ett graderat okular var det lätt att mäta längden av 

 dels frövitan dels embryot. När jag så hade båda dessa värden, räk- 

 nade jag ut embryots längd i procent av frövitans längd. 



Det visade sig, att i Garpenbergsfröet embryolängden varierade mellan 

 43 och 92 % av frövitans längd, samt att dess medellängd uppgick till 

 76 % av dennas. I Sikåfröet var variationen högst betydligt större, i 

 det att motsvarande värden här lågo vid 19 och 89 % med medeltalet vid 

 61,36 %. I ett par av de undersökta Sikåfröna var embryot rent rudi- 

 mentärt, varför dessa frön ej medräknats i förestående variationskalkyl. 



Det tyckes alltså förhålla sig så, att den låga grobarheten och lång- 

 samma groningen hos det nordsvenska tall fröet sammanhänger med och 

 orsakas av en i jämförelse med det sydsvenska tallfröets mycket olik- 

 formig och överhuvud taget svag utveckling av embryot. I stället har 

 emellertid embryot hos den nordsvenska tallen en utomordentligt seg 

 lifskraft jämte förmåga av en långsam tillväxt inuti fröet, även långt efter 

 det att detta blivit skilt från moderträdet. Först sedan denna embryots 



