12 EDVARD WIBECK [121 



ringa skillnaden i eftergroningens storlek mellan fröet från de tre zo- 

 nerna I — ^III, vilka representera den nordsvenska tallens växtområde, 

 gent emot fröet från zon IV, som representeras av fröprov, visserligen 

 från Dalarna och sydligaste Norrland, men från den sydsvenska tal- 

 lens växtområde. Under det att eftergroningens' storlek hos fröet från 

 de tre förstnämnda zonerna endast varierar mellan respektive 76,8 — 66,3 

 samt 21,2 — 15,2 procent, faller den inom zon IV med ens ned till re- 

 spektive 25,1 och 4,5 procent. Man kan ju häri, om man så vill, se 

 ytterligare ett bevis utöver dem, som SylvéN tidigare anfört, för befint- 

 ligheten av en verklig systematisk skillnad mellan den sydsvenska och 

 nordsvenska tallformen. 



En företeelse, som tydligtvis bottnar i samma inre orsaker hos fröet 

 som eftergroningen, är, vad man skulle kunna kalla 



groningsstegringen 



d. v. s. det förhållande, att det norrländska tallfröet ofta visar högre 

 grobarhet i groningsapparaten, sedan det förvarats ett eller annat år, än 

 vad det till en början gjorde. I synnerhet inträffar detta ofta vid de 

 kortvariga groningsförsök om exempelvis 30 dagar, varmed man ju 

 merendels nöjer sig. 



Det är rätt egendomligt, att denna sak, såvitt jag vet, ej tidigare bli- 

 vit beaktad och diskuterad, då den ju spelar en stor roll för en rätt 

 värdesättning av fröet. Dettas bruksvärde och därmed också det skä- 

 liga salupriset har, som bekant, ansetts helt och hållet bero av de vär- 

 den på grobarheten, som man funnit i groningsapparaten, eller, rättare 

 sagt, bruksvärdet har ansetts stiga och falla efter en ännu mycket bran- 

 tare kurva. ^ Samtidigt härmed har man ju också hållit före, att fröet 

 såsom nyklängt visade den högsta grobarheten och att denna därefter 

 under årens lopp visade ständigt avtagande värden. 



I själva verket är denna sak, vad det norrländska tallfröet angår, be- 

 tydligt mera invecklad. 



För att ge exempel på, vad jag sagt, må först hänvisas till tabell 2, 

 som återger en serie groningsförsök, vilka utförts med 25 olika fröprov 

 från Hällnäs' frökällare, dels år 19 15, dels 3 år senare, d. v. s. 19 18. 

 Fröet förvarades under mellantiden i bleckkaggar, vars sprund voro tä- 

 tade med vax. Fröanalyserna verkställdes vid Svenska Skogsvårdsför- 

 eningens frökontrollanstalt i Stockholm. 



^ Se härom G. Schottes referat av Haacks, »Der Kiefersainen. Verhältnis zwischeii 

 Keimprozent und praktischem Wert», Skogsvårdsfören. Tidskrift, Fackuppl. 1909, samt Kungl. 

 Domänstyrelsens cirkulär ang. sådd och förvaring av skogsfrö, givet den 29 juli 1909. 



