[9] DET NORRLÄNDSKA TALLFRÖETS GROBARHET 9 



som naturen själv sår ut, har i regel flerdubbelt högre grobarhet i de 

 förra än i de senare. 



En omständighet av stor praktisk betydelse är vidare den, att gränslinjen 

 mellan fröomrädena över tv ärar det linjenät, som närmast torde mar- 

 kera gränsen mellan tallens olika klimatzoner. Detta betyder nämli- 

 gen, att man i regel kan få frö av förhållandevis hög grobarhet frän sä 

 gott som samtliga dessa klimatområden, om man endast begränsar in- 

 samlingen till rätt del — den östligare — av dessa. 



Det är också att märka, att det meteorologiska observationsmaterial, 

 enligt vilket beskaffenheten av tallfröet bör kunna förutses, föreligger till 

 bedömande väsentligt tidigare, än säsongen för insamling av tallkott 

 inträffar. Man har därför i detta fall verkligen möjlighet att få praktiskt 

 värdefulla anvisningar. Jag vågar nästan påstå att 12°-, 13°- och 14°- 

 isotermerna för juni — augusti äro av den vikt för bedömande av fröets 

 beskaffenhet, att man borde lägga in dem — eller åtminstone den mel- 

 lersta, i3°-isotermen — på den karta över den 2-åriga tallkottens rikhg- 

 het i olika delar av landet, vilken varje år publiceras i frörapporten från 

 Skogsförsöksanstalten. Detta desto hellre, som Norrland ligger inom 

 ett gränsområde, där mycket starka årliga fluktuationer av sommarens 

 medeltemperatur och därmed av tallfröets grobarhet förekomma. Ett 

 och annat år, jag vill minnas att exempelvis 1902 var ett sådant, ligger 

 somraartemperaturen så lågt, att knappast något grobart tallfrö alls då 

 kan utbildas i hela Norrland, andra år åter få till och med de över- 

 sta lappmarksreviren tillräcklig sommarvärme för att möjliggöra utbild- 

 ningen av tallfrö med en förhållandevis hög grobarhet. 



Jag övergår nu till 



eftergroningen hos tallen, 



eller det förhållande, att en större eller mindre del av utsädet ligger 

 över en till flera vegetationsperioder, innan det gror. 



På grund av iakttagelser, gjorda på en del av Skogsförsöksanstaltens 

 äldre såddfält i Norrland, har jag i en uppsats för ett par tre år sedan 

 fäst uppmärksamheten på denna sak.^ Jag kom till det resultatet, att 

 eftergroning i stor utsträckning förekom efter utsäde med norrländskt 

 tallfrö samt att en viss lagbundenhet gav sig tillkänna i denna förete- 

 else. Lagarna ifråga kunde formuleras sålunda: 



1:0) Vid sådd på samma plats med frö från olika breddgrader, giver 



^ Edv. Wibeck, Om eftergroning hos tallfrö. Meddelanden från Statens Skogsförsöks- 

 anstalt, haft 13 och 14. Stockholm 1917. 



