8 EDVARD WI1',ECK [8] 



inläggas på den karta, som rör det frö, vilket insamlades i februari och 

 mars 1917, och motsvarande isotermer för år 191 7, vilka borde jämföras 

 med det frö, som insamlats under vintern ig 18. 



För fastställandet av det närmare förloppet av nyssnämnda tempera- 

 turlinjer för såväl året 1916 som 1917 har jag att tacka byrådirektör). 

 V. Sandström och ingenjör K. Halldin å Meteorologiska Centralanstalten. 

 Linjerna blevo där inlagda på en kartstomme i större format och utan 

 att vederbörande hade kännedom om förloppet av den gränslinje, var- 

 med isotermernas läge skulle jämföras. Övertransporterade pä frökar- 

 torna, få linjerna här det förlopp, som framgår av bilderna 3 och 4! 



Att ett nära samband föreligger mellan tallfröets grobarhet och den 

 undersökta medeltemperaturen, kan ju knappast betvivlas. På bild 3 

 se vi ju, hur isotermen för 13° ganska noga följer gränsen för det bättre 

 fröet. På bild 4 tycks det snarast vara i4°-isotermen, som bildar mot- 

 svarande gräns. Jag betraktar det naturligtvis ingalunda som slutgil- 

 tigt fastställt, att, låt oss säga, minst 13 ä 13^/2° sommartemperatur 

 under tallkottens 2:dra år är nödvändig för att kotten skall lämna frö 

 av minst 50 % grobarhet. Indicierna för att det förhåller sig så synas 

 mig emellertid efter de gjorda sammanställningarna vara ganska starka, 

 och hopp bör ju finnas, att en fortsatt jämförelse mellan senare insam- 

 lade fröprov och motsvarande sommartemperaturer skall kunna närmare 

 precisera problemets lösning. 



Under antagande av att i3°-isotermen markerar gränsen mellan de 

 omtalade grobarhetsområdena, det bättre och det sämre, skulle den nor- 

 mala uppdelningen av Norrland mellan dessa båda områden te sig unge- 

 fär så, som bild 5 visar. Som vi se, motsvarar detta ganska nära den 

 bild, som 191 7 års frö framvisade. Den påfallande utbuktningen av 

 det bättre fröonirädet mot nordväst längs Luleälven — ett konstant för- 

 hållande, som man också lagt märke till vid Hällnäs' klänganstalt — 

 orsakas tydligtvis av ett mycket utpräglat försommarmaximum, som vilar 

 över dessa nejder. Ett annat temperaturmaximum ligger nere i Ånger- 

 manland och vidgar också här det bättre fröområdet uppåt nordväst, 

 kring Ängermanälvens källfloder. Däremot ligger ett minimum normalt 

 över en viss del av södra Medelpad och norra Hälsingland och vållar 

 här en utpressning av gränslinjen mot öster. Denna bukt var mycket 

 påfallande å bild 3. 



Det kan vara skäl att lägga märke till, vad dennna gräns, vars unge- 

 färliga tillvaro i varje fall ej kan betvivlas, betyder för praktiken! 



Den ger först och främst besked om åtminstone en av de viktigare 

 orsakerna, varför det är så mycket lättare att få upp naturlig tallför- 

 yngring i de norrländska kustreviren än i lappmarksreviren. Det frö. 



