54 O. TAMM [6] 



Vetenskapliga undersökningar på den skogliga marklärans område togos 

 under senare delen av adertonhundratalet upp på olika håll, främst i Tysk- 

 land. I allmänhet tillvunno de sig kanske det största intresset, där de 

 naturliga markförhållandena förorsakade den praktiske skogsvårdaren svå- 

 righeter av ett eller annat slag, speciellt vid föryngringen. Det är då 

 naturligt, att i vårt land med dess länge extensiva skogsbruk man relativt 

 sent kom att ta upp frågor inom pedologiens område till behandling. I den 

 mån, som vårt skogsbruk alltmera kommit från en mera primitiv stånd- 

 punkt har emellertid även markforskningen kommit i ett annat läge. Vid 

 Statens skogsförsöksanstalt har därför allt ifrån början av dess verksam- 

 het ägnats stor uppmärksamhet åt markfrågorna. Arbeten, behandlande 

 hithörande problem ha tid efter annan vid försöksanstalten fullbordats och 

 offentliggjorts. 



En ingående, enhetlig studie över någon bestämd skogsmarktyp har 

 emellertid hittills ej utförts. I detta hänseende är den föreliggande under- 

 sökningen avsedd att utgöra en början. Emellertid ha på grund av forsk- 

 ningsföremålets natur ej enbart skogliga synpunkter betonats, utan även 

 sådana av allmänt naturhistoriskt intresse. 



Undersökningen har till en betydande del bestått i att söka utreda de 

 vanliga nordsvenska skogstypernas inverkan på marken och markens bety- 

 delse för skogen. Emellertid har studiet egentligen inskränkt sig till 

 mineraljorden och de processer, som i denna äro verksamma. Humus- 

 täcket och dess egenskaper ha endast behandlats i den mån de äga bety- 

 delse för processerna i mineraljorden. De stora problem, som represen- 

 teras av skogens och humustäckets växelverkan med varandra, och vilka 

 behandla praktiskt oerhört viktiga frågor, ha måst lämnas åsido, enär 

 undersökningen eljest skulle blivit alltför vidlyftig. Undersökningar an- 

 gående dessa frågor ha offentliggjorts av Hesselman (1917 b, 

 1 91 7 c), och ytterligare omfattande studier i denna riktning pågå under 

 hans ledning å Statens skogsförsöksanstalt. 



Om jordmånen i Sveriges skogar har Hesselman (191 1) offentlig- 

 gjort en sammanställning. Han karaktäriserar där de nordsvenska barr- 

 skogarnas normala humustäcke såsom en råhumus av växlande beskaffen- 

 het, underlagrad av blek jord och rostjord. En sådan jordmånstyp benäm- 

 nes numera internationellt en podso! (jfr Hesselman, 1917a, sid. 

 397.) Enligt Hesselman såväl som tidigare författare t. ex. R a m a n n 

 (1911, sid. 581—585), Glinka (1914, sid. 66 — 67), utgör podsoltypen 

 den av klimatet betingade jordmånstypen i hela norra Sverige. 



Det överskott av nederbörd, som söker sig väg genom jordytans översta 

 lager utan att avdunsta, är överallt i vårt land betydande och framkallar 

 oftast i markytan en urlakning, som kan föranleda en blek jordsbildning, 



