[151 MARKSTUDIER 63 



B. Terminologi. 



Den nomenklatur, som i det följande användes för olika skikt och 

 företeelser i markprofilen, är avsedd att så mycket som möjligt passa för 

 svenska förhållanden. Den modärna ryska nomenklaturen för markpro- 

 filundersökningar (jfr. t. ex. Glinka, 19 14), anser jag av flera skäl ej 

 vara fullt lämplig. Den sammanför exempelvis humustäcket med det 

 översta mineraljordsskiktet till en horisont, den eluviala, som betecknas 

 med bokstaven A och vid behov sönderdelas i A^, Ao, Ag o. s. v. 

 Rostjorden benämnes den illuviala horisonten och betecknas med B. Vid 

 behov uppdelas den i B^, Bo, B3 o. s. v. Underlaget slutligen benäm- 

 nes C. Jag kan ej finna att det är naturligt att i våra trakter sam- 

 manföra två till sin uppkomst så vitt skilda skikt som humustäcket och 

 blekjorden; någon överskådlighet vinnes i varje fall ej därmed. Bättre 

 synes det mig att benämna skikten efter deras utseende; härmed bli 

 även det praktiska skogsbrukets män mest betjänta. 



Följande termer användas nedan för beskrivning av markprofiler: 



Podsol, (Rysk terminologi.). En jordmånstyp, i vilken överst en ur- 

 lakningshorisont och därunder en på humus- eller järnföreningar anrikad 

 horisont kunna urskiljas. Av podsol härledes verbet podsolera, d. v. 

 s. bilda en podsoljordmån, samt podsol eringsgrad eller den grad, till 

 vilken nämnda jordmånsbildningsprocess hunnit ombilda sitt ursprung- 

 Hga substrat. 



Lavpodsol, lavpodsolering. En markprofiltyp med i medeltal i — 4 

 cm. tunn, något obestämt begränsad blekjord och en föga utpräg- 

 lad rostjord. Typen ifråga uppkommer, som i kap. 5 skall visas, under 

 inflytande av en lavrik markvegetation. Närmare beskrivning, se kap. 

 ii: A, yta 7. 



Humuspodsol, (Rysk terminologi.) En podsoltyp, vars anriknings- 

 skikt är mörkfärgat pä gruncj, av utflockade humusämnen. 



Järnpodsol eller skogspodsol, (Frosterus, 1914). En podsoltyp, 

 vars anrikningsskikt är rostfärgat av utflockade järnföreningar. 



Humus. Kollektiv benämning på alla olika humusformer. 



Forna. Det allra översta skiktet i humuslagret, som består av all- 

 deles oförmultnade rester av blad, barr, kvistar o. d. (Hesselman, 191 1, 

 sid. 38). 



Råhumus. (P. E. Muller [1887] Torv, Ramann [191 1] Rohhumus, 

 rysk terminologi [Glinka, 1914] horisont A^, vilken benämning dock 

 även innefattar andra humusformer.) En sur humusform, som består av 

 multnande avfall från träden och undervegetationen, vari den ursprungliga 



