64 O. TAMM [16] 



strukturen ännu kan urskiljas. Det hela är hopvävt till en matta, som 

 delvis kan upplyftas i sammanhängande partier. 



Mull. (P. E. Muller: Mull, Ramann: Mull, Glinka: Horisont A^.) 

 En lucker humusform med klumpstruktur, i vilken man ej kan urskilja 

 och bestämma det ursprungliga organiska materialets (förnans) struktur. 

 Innehåller ofta mineralbeståndsdelar i mycket intim blandning med or- 

 ganiska. 



Blekjord. (P. E. Muller: Bleisand, Ramann: Bleicherde, Glinka: 

 Horisont Aj.) Ett ljust, stundom genom humusinblandning grått till 

 mörkgrått, eljest Ijusgrått till askvitt skikt, som förekommer närmast 

 under humuslagret. Detta skikt har ursprungligen givit anledning till 

 namnet podsol (askjord). 



Rostjord. (P. E. Muller: Rotherde, Ramann: Orterde, Glinka: 

 Horisont B eller den illuviala horisonten.) Ett vanligen rost-rödgult, 

 stundom gult, brunt eller svartbrunt skikt, som ehuru rikt på utfällda 

 ämnen ej visar sammanhållning eller är hårt. 



Gleybildningar, gleyfenomen. (Rysk terminologi.) Av grundvatten 

 orsakade anrikningar av vissa ämnen, särskilt limonitiskt järn. Gleyho- 

 risont benämnes ett skikt i markprofilen, där sådana utflockningar spe- 

 ciellt förekomma. 



Moderavlagring: Den avlagring, ur vilken en jordmån eller ett annat, 

 på något sätt förändrat skikt uppkommit. 



Underlag: Det av jordmånsprocesserna praktiskt taget oberörda ma- 

 terialet under jordmånshorisonten. I de flesta fall identiskt med jord- 

 månens i fråga moderavlagring. 



Ortsten: (Efter P. E. Muller, Ramann, m. fl.) En av limonit, 

 humus eller lera sammankittad massa, som bildar större klumpar, linser, 

 skikt eller lager i marken. Efter bindemedlet benämnes ortstenen järn=, 

 humus» eller lerortsten. 



Av ortsten finnas tvänne huvudtyper. Den ena uppstår i en mark 

 på samma sätt som normal rostjord i följd av vittringsprocesser, som 

 försiggå under inflytande av i samma marks humuslager producerade 

 agentier. Den andra uppkommer däremot i samband med tillförsel 

 dels av urlakande agens dels av direkt sammankittande ämnen, vilka bå- 

 dadera producerats på en annan lokal än den där ortstenen uppstår och 

 vilka sålunda ha transporterats en avsevärd sträcka innan de ge anled- 

 ning till ortstensbildning. Denna kan i detta fall dels uppstå på så sätt 

 att en stark podsolering framkallas, dels oberoende av blekjordsbildning 

 genom direkt sammankittning av vissa markskikt. I senare fallet kan 

 ortstenen också betraktas som ett gleyfenomen. 



För dessa båda ortstenstyper, vilkas särskiljande är av praktiskt värde. 



