72 O. TAMM [24] 



förmoda, att någon vittring av betydelse har ägt rum i dem. Även liar 

 det gällt att undersöka, om några vittringsprodukter ovanifrån i större 

 utsträckning kunnat nedtransporteras till större djup. De kemiska un- 

 dersökningar, som utförts i de angivna syftena ha i allmänhet sam.tidigt 

 varit led i bearbetningen av speciella markprofiler, och sålunda varit nöd- 

 vändiga för undersökningens skogliga huvudändamål. De slutsatser, som 

 sedan kunnat dragas, kunna delvis tyckas ligga på sidan om detta, men 

 belysa indirekt vissa problem, som även ur skoglig synpunkt äro av stort 

 intresse. 



A. Avlagringar, grövre än leror. 



I. Jordarternas beskaffenhet enligt iakttagelser och analyser. 



De vittringsprocesser vilkas resultat skulle kunna tänkas ha gjort sig 

 gällande under jordm.ånshorisonten i kvartära avlagringar äro dels meka- 

 niska, dels kemiska. Den mekaniska vittringen torde väl endast beröra 

 de delar av jordlagren, som befinna sig inom den nivå, där tjälbildningen 

 försiggår. Hesselman ( r.910) har påvisat den mekaniska vittringens 

 roll i tallhed å en sandterrass i Fagerheden, Norrbotten och även andra 

 lokaler. Enligt hans undersökningar tyckes den mekaniska vittringen 

 vara omärklig redan på 45 cm:s djup under markytan, däremot väl 

 skönjbar i ytligare skikt. 



Hesselma ns undersökningar omfatta ett rikt analysmaterial och 

 det finnes ingen anledning att ej anse hans resultat ungefärligen giltiga 

 även för andra sandiga jordmåner. Sådana jordarter, som. äro rikare på 

 finkornigare beståndsdelar äro oftast bevuxna med en yppigare mark- 

 vegetation och tätare skogsbestånd än sandiga jordmåner. I följd härav 

 förefaller det sannolikt att moräner äro mindre utsatta för mekanisk vitt- 

 ring än de av Hesselman undersökta sandavlagringarna. 



En viss tillförsel av m.ekaniska vittringsprodukter genom nedslamning 

 till djupare lager torde nog stundom äga rum, särskilt i genomsläppliga 

 sandlager. Denna process skall närmare diskuteras i kap. 3: A. Då de 

 finkornigaste beståndsdelarna vanligen avtaga uppifrån och ned i en 

 markprofil, synes det ej troligt, att nedslamningen kunnat medföra någon 

 märkbar effekt i moderavlagringarnas djupare delar, särskilt ej i de täta 

 jordslagen mjäla och bottenmorän. De mekaniska analyser av mjälpro- 

 filer, som utförts (se kap. 1 1 : A, yta 13 och 14) synas ej heller antyda 

 tillvaron av mera betydande nedslamningsprocesser. 



Den kemiska vittringen bör ju sträcka sina verkningar så långt som 

 vattnet tränger och bör alltså ha varit i stånd att angripa de kvartära 

 jordlagren alltigenom. Det gäller då att undersöka, om dess resultat på 



