[47] MARKSTUDIER 95 



ken, har jag iakttagit företeelser som möjligen tyda på jordflytningens 

 inverkan på markprofilen. Marken bildas här av lätta leror, typiska 

 jäsleror, som överallt i diken och vägskärningar visa utpräglade flytfeno- 

 men. Endast här och var kan man urskilja en ganska obetydligt utvecklad 

 podsolprofil. Alarken är täckt med en ganska tät, växtlig blandskog. 

 Kanske får podsoleringens svaga och oregelbundna utbildning sättas i 

 sam.band med markens rörlighet på grund av flytfenomen. Möjligen 

 kan den emellertid också förklaras på annat sätt. Likartade observa- 

 tioner ha gjorts å de lätta mjäl- och leravlagringarna vid Stora Lule älv 

 i närheten av Kuouka. 



Inom området ovan skogsgränsen i fjällen är flytj orden en ytterst van- 

 lig företeelse, se Frödin (1914, sid. 208 — 263). Den har därför här 

 en genomgripande betydelse för markprofilen. 



Detta torde vara förklaringen till att tydliga podsolprofiler ej äro 

 vanliga å fjällhedarna. Enligt av mig gjorda iakttagelser på Mullfjället 

 och Vällistafjället i Jämtland, finner man em.ellertid podsolprofiler i fjäll- 

 hedarna, om man söker upp fläckar, som ej visa spår av jordflytning. 

 Flytmarken är emellertid här regel, podsolprofilen undantag. Förekom- 

 sten av en podsolprofil torde kunna anses som ett gott kriterium på att 

 marken ej har flutit, åtminstone sedan avsevärd tid tillbaka. 



Llppf rysning enbart eller i förening med jordflytning är ett fenomen, 

 som. är ytterst vanligt i all från vegetation och humustäcke befriad mark. 

 Däremot träffar man ingen märkl)ar inverkan av uppfrysningen i de moss- 

 rika barrskogarna med deras vanligen kraftigt utbildade humustäcke och 

 av en tät m.atta bestående bottenvegetation. Möjligen kan man emellertid 

 förutsätta att efter en mycket hård skogsbrand, dylika fenom.en temporärt 

 kunna spela en viss roll även i dessa skogstyper. — Annorlunda är för- 

 hållandet med de lavrika tallhedarna. Såsom redan i det föregående 

 framhållits verkar tallhedarnas ofta mycket (tunna humuslager ej på 

 sam.ma sätt skyddande för temperaturväxlingar och av dessa orsakade 

 verkningar som. de mossrika granskogarnas. Man finner också å vissa 

 tallhedar talrika så kallade uppfrysningsfläckar, medan sådana fullstän- 

 digt saknas å andra. 



Ä den av H e s s e 1 m a n ytterst väl undersökta tallheden vid Fa.n^erheden 

 har jag detaljundersökt några dylika uppfrysningsfläckar och deras förhål- 

 lande till markprofilen. 



Markens allmänna karakt<är iir beskriven i kap. ii:A, yta 6. Här och var 

 finnas vegetationslösa fläckar i lav-ljungmattan, beroende på uppf rysning. 

 Heden är på ett ställe genomdragen av en svagt utpräglad höjdsträckning. 

 Det förefaller som om uppfrysningsfläckarna äro något talrikare på den yt- 

 terst flacka sluttningen än å alldeles plana lägen. De kala fläckarna äro av 

 synnerligen varierande storlek. Ibland äro de helt små och ge intryck av att 



