106 O. TAMM [58] 



likformig, granitisk sammansättning. Det återstår då att diskutera, huruvida 

 denna likformighet i de speciella fallen år tillräcklig för att anse en analys 

 av underlaget vara ett gott uttryck för de podsolerade skiktens ursprungliga 

 sammansättning. Den av provytorna, som bäst uppfyller detta villkor, är utan 

 tvivel nr 13. Materialet utgöres här av en fin, ytterst likformig mjäla, av 

 vilken två prov äro analyserade på olika djup under rostjorden. Mjälan ä 

 denna yta är av alldeles samma karaktär som mjälan i den strax intill be- 

 lägna ytan nr 14, vilken är fullt oberörd av podsoleringen. Faktiskt kan man 

 sålunda anse, att de med varandra nära överensstämmande analyserna å prov 

 från 50 och 100 cm:s djup i ytorna 13 och 14 äro ett uttryck för mjälans 

 ursprungliga sammansättning. Då samma mjäla visat sig vid undersökning 

 medelst mekanisk analys vara relativt oberörd av nedslamning, är den i hög 

 grad ägnad att åskådliggöra de rent kemiska processerna i podsoleringen utan 

 störande inflytande av andra fenomen. 



I fråga om yta i, Rokliden, Norrbotten, är också underlagets likformighet 

 ådagalagd av flera analyser å olika nivåer. Yta 9, Ragunda, yta 10, Malingsbo, 

 och yta 11, Hörnefors, äro tre ytor av geologiskt mycket ung ålder. De översta 

 skikten i marken ha där ännu ej hunnit bli i högre grad omvandlade av pod- 

 soleringsprocesserna. De under dessa ytor anförda analyserna äro därför äg- 

 nade att belysa de primära variationerna i olika, lokala avlagringars samman- 

 sättning. De primära avvikelserna äro så små, att de az' podsoleringen för- 

 orsakade förändringarna i blekjorden i äldre typiska profiler i de flesta fall väl 

 framträda. 



Aled ledning av de olika blekjordsanalyserna har på samma sätt som i 

 fråg-a om underlagen (se kap. i:C) beräknats den sannolika mineralsam- 

 mansättningen. Blek jorden måste nämligen på grund av vad som ovan 

 anförts angående halten av vittringsprodukter, innehålla samma mineral 

 som underlaget. Vid mineralberäkningen har ett värde för kvartshalten 

 erhållits. Kvartsen är ett ämne, som vid vittring under de förhållanden, 

 som råda i den norrländska skogsmarken (sur reaktion), måste vara i 

 det allra närmaste resistent. Man kan därför antaga, att vid blekjords- 

 bildningen den ursprungliga kvartsmängden finnes kvar oförändrad. 

 Detta ger en möjlighet att kvantitativt bedöma de övriga beståndsde- 

 larnas förändring vid blekj ordsbildningen. 



Man kan exempelvis antaga, att 100 gr av underlaget genom vittring över- 

 går till blekjord. Underlagets kvartshalt antages vara a, blekjordens b. 

 Mängden uppkommen blek jord benämnes x. Man får: x^iioo a:b. Sedan x 

 viträknats, kan genom en enkel räkning- fås huru denna mängd fördelar sig på 

 de olika i blekjorden ingående ämnena. Man behöver blott multiplicera de 

 olika talen i blekjordsanalysen med x:ioo. De omräknade analystalen för 

 blekjorden som på detta sätt fås, dragas sedan från motsvarande tal ur analy- 

 sen för underlaget. De erhållna differenserna representera då de absoluta, 

 genom vittringen upplösta och bortförda kvantiteterna av de olika ämnena i 

 procent av det ursprungliga utgångsmaterialet. De kunna lämpligen också 

 omräknas i procent av de ursprungliga mängderna av varje ämne. Dessa 

 senare tal benämnas vittringsgrader, då de representera den grad, i vilken 



