[59] MARKSTUDIER 107 



Tab. 2. Beräkning av de utlösta mängderna av olika ämnen i blekjord frän yta 13. 

 Berechnung der ausgelaiigten Mengen verschiedener Stoffe in der Bleicherde, Probefläche 13. 



Genom vitt- 

 Blekjord, ringen ur blek- 



Blekjord Underlag moder- lorden bort- ,,. ^ . , 



/o 'I* mouer- j Viltnngsgrad 



Bleicherde Untergrund ovlatrrino-fn *°'"'^^ ämnen 



A ^^ 1 , 4 1 aviagringen Verwittenmgs- 



An. 66 1 b An. 103 b ■>,•,, Durch Ver- s 



Bleicherde, witterung aus S''-^^' 



% . ^ % von Moder- j^r Bleicherde 



ablagerung ausgelaugte 

 Mengen 



SiO, 80,83 75,54 65,00 (75, 54'^ 10,54 — 14 — 



TiO', 0,67 0,55 0,53 I 0,63) 0,01 — 2 — 



Al^Ö., 10,20 12,06 8,20 i 9,531 3,86(2,53 32(21) 



Sil. FejOg 1,40 3,27 1,13^1.3'^ 2,14 1,961 65(60) 



Lim. FcjO^ 0,09 0,08 0,071 0,081 0,01 — — — 



MngO^ 0,04 0,05 0,03 (' 0,031 0,02(0,02 40 (,401 



CaO 1,88 2,04 1,51 1,76' 0,53(0,28) 26(141 



MgO 0,65 1,30 0,52 ( o,6ii 0,78 (;^o,67i 60 (52) 



Na,0 1,76 2,14 1,42 (, 1,641 0,72(^0,50) 34128) 



K.,Ö 2,50 2,84 2,01 (^ 2,34j 0,83(^0,50) 29(18) 



P.,Or, 0,02 0,12 0,02 ( 0,02) 0,10(0,10) 83(83) 



S:a 100,00 99,99 79,76 93,49 19)55 



Sil. SiO, 34,16 32,08 21,1 10,54 33 



» CaO 1, 80 1,90 1,48 0,42 22 



Apat. CaO 0,025 0,15 0,025 0,12 83 



Kvarts 54,6 43,9 43.9 — — 



varje ämne gått i lösning. Beräkningsmetoden torde bäst klargöras genom 

 följande exempel, hämtat från yta 13 (se tab. 2). 



:\Iot beräkningsmetoden kan invändas, att den vilar på en uppskattning av 

 kvartshalten, som i exakthet lämnar åtskilligt övrigt att önska, i det att den 

 kan vara felaktig på flera procent när. Häremot kan emellertid anföras, att 

 felen gä i samma riktning vid beräkningen av kvartshalten i blekjorden och 

 underlaget. Vid beräkningen av x är det egentligen differensen mellan a och b 

 som är avgörande, en absolut förändring av både a och b med några enheter 

 i positiv eller negativ riktning förorsakar en mycket liten förändring i värdet 

 på X. En nödvändig förutsättning för beräkningen är, att de i blekjorden ingå- 

 ende ämnena bilda samma mineral som i underlaget. Detta är visserligen i 

 stort sett alldeles säkert fallet (se ovan), men i fråga om järn-magnesiaminera- 

 len och möjligen vissa andra kan man mise^tänka att de mera basiska, kisel- 

 syrefattiga i första hand lösas upp, medan de något surare stanna kvar. Om 

 så är, borde proportionsvis något mera kiselsyra inräknas i sådana mineral i 

 blekjorden än i uaderlaget. Då detta ej kan genomföras, blir kvartsvärdet 

 i blekjorden något för stort och därmed de urlakade kvantiteterna av olika 

 ämnen något för högt beräknade. Då de ifrågakommande mineralen spela en 

 kvantitativt mycket underordnad roll, torde dock nämnda felkälla vara av 

 ringa betydelse. 



För att emellertid få en viss kontroll på beräkningen har även utförts en 

 annan sådan, vars resultat äro anförda i tabell 2 inom parentes. Om man an- 

 tager att kiselsyran vid blekjordsbildningen håller sig konstant, kan man på 

 samma sätt som med hjälp av kvartshalterna beräkna de utlösta mängderna a^' 

 alla andra ämnen än kiselsyra. Då man med säkerhet kan förutsätta, att 

 kiselsyran ej är konstant, utan att den silikatbundna kiselsyran i högre eller 



