108 O. TAMM [60] 



lägre grad lösas upp ^ id silikatcns sönderdelning, bli de beräknade utlösta 

 mängderna av de andra ämnena rätt mycket för låga; de bli minimumvärden. 

 Å andra sidan vilar beräkningen på en tillfredsställande exakt grundval, näm- 

 ligen de analytiskt bestämda kiselsyrevärdena. Såsom framgår av de inom 

 parentes anförda värdena, skilja sig de på de olika sätten beräknade värdena 

 för de urlakade mängderna såväl som för vittringsgraderna i fråga om de 

 flesta ämnena ej alltför mycket, varav man har rätt att sluta, att de på grund- 

 val av kvartshalterna beräknade värdena måste vara niira riktiga inom de fel- 

 gränser, som bestämmas av materialets primära \ariationer i sammansättning 

 och analysfelen. 



På ovan beskrivna sätt ha beräkning-ar ntförts för blek jordsanalyserna 

 från ytorna i, 3, 5, 7, 8, 12 och 13. Yta 4 har ett underlag", som ej 

 tillåter mineralogisk l^eräkning", analyserna från yta 6 äro ej så ftillstän- 

 diga, att l:)eräkning- kunnat utföras på grundval av dem, ytorna 9, 10, ) r 

 och 14 äro unga mark}tor, på vilka blekjorden ännu ej hunnit antaga sina 

 karakteristiska egenskaper. De erhållna värdena från i mineralogiskt hän- 

 seende likvärdiga ytor visa en synnerligen god överensstämmelse, om man 

 tager i betraktande de felkällor i form av primära variationer i det ur- 

 sprungliga utgångsmaterialet för blekjorden i de olika fallen samt even- 

 tuella analysfel, som naturligtvis alltid äro oundvikliga. De särskilda be- 

 räkningarnas resultat äro meddelade i kap. 1 1 under varje särskild yta. 

 Emellertid kan man på griuid av den överensstämmelse som urlakningen 

 i de olika profiler, som äro tagna å mineralogiskt likvärdiga marker fak- 

 tiskt visar, vara berättigad att bilda ett medeltal av de urlakade mäng- 

 derna av olika ämnen från sådana ytor. För detta ändamål lämpa sig 

 ytorna i, 3, 7, 8, 12 och 13, av den senare två blekjordar. Detta m.edeltal 

 bör ge ganska säkra värden för de i genomsnitt vid podsoleringen fri- 

 gjorda mängderna av olika ämnen. Tillfälliga fel i de olika bestäm- 

 ningarna l)eroendc i)å ursprungliga variationer i materialet eller eventuella 

 analysfel komma att i medeltalet spela en liten roll. Genom att uträkna 

 medeltalets medelfel, får man en föreställning om dessa felkällor ävensom 

 de variationer, som möjligen kunna vara betingade av olikheter i podsole- 

 ringens förlopp. I tab. 3 äro resultaten av de utförrla beräkningarna an- 

 givna. 



Dels ha angi\its resultat beräknade på grundval av kvartshalterna, dels 

 resultat, beräknade med ledning av kiselsyrehalterna. De på det senare 

 sättet erhållna talen stå inom parentes. 



Tabell 3 ger en betydligt klarare bild av den normala blekjordsvittringcn 

 än vad det ])rimära analysmaterialet förmår. Tabellen anger de mått på 

 vittringen, som med det förhanden varande analysmaterialet äro mest san- 

 nolika. Dessa skola i det följande användas vid diskussionen av de olika 

 ämnenas fckhållande vid \it1rinc'cn. 



