[73] MARKSTUDIER 121 



e. Mangan. 



Alangans förhållande vid podsoleringen har endast undersökts å yta 13. 

 Mangan finnes som synes av analyserna i ytterst små kvantiteter. Det ingår 

 antagligen som beståndsdel i vissa av de mörka mineralen. I blekjorden kan 

 spåras en urlakning av mangan, medan däremot någon märkbar anrikning i 

 rostjorden ej kan ses. Fullkomligt samma slutsatser kunna dragas av R a- 

 manns (1886 a) omfattande analysmaterial. 



f. Fosforsyra. 



Fosforsyra torde från början förekomma som apatit, det vanliga fosformine- 

 ralet i våra urbergarter. I marken synes apatit förekomma i städse små, 

 men växlande mängder. Medan närvaron av fosforsyra stundom blott med 

 svårighet kan påvisas, uppnår den i andra fall 0,3 till 0,4 %. Apatiten hör 

 till de mineral, som vid blekjordsbildningen allra lättast gå i lösning. Alla 

 författare, som undersökt podsolprofiler, ha också konstaterat fosforsyrans 

 intensiva urlakning ur de övre skikten. Mina analyser bekräfta detta fullstän- 

 digt. Fosforsyran har i mina profiler i medeltal en vittringsgrad av 90 %, 

 d. v. s. högre än något annat ämne. 



Beträffande fosforsyrans vandringar visa Hofman-Bangs undersök- 

 ningar, att de norrländska flodernas vatten nästan äro fria från fosforsyra. 

 Den måste alltså utfällas någonstädes innan vattnet når floderna. Sedan 

 gammalt har man konstaterat, att fosforsyran delvis utfaller tillsammans med 

 järn och aluminium i rostjorden. Somliga av mina analyser bestyrka detta. 

 jfr yta 2, 3, 8, medan andra uppvisa en lägre fosforsyrehalt i rostjorden än i 

 underlaget. Måhända antyder detta, att den lättvittrade apatiten i rostjorden 

 börjar lösa upp sig parallellt med tillförseln av fosforsyra uppifrån. 



En vacker bild av fosforsyrans urlaknings- och anrikningsförhållanden ge 

 Hesselmans ovan citerade analyser från sandheden i Fagerheden. Ett 

 medeltal av fosfor syrehalten i 8 profiler ger för blek jorden 0,018 % P2O5, 

 för rostjorden 0,103 % och för underlaget 0,069 %• De olika bestämningir 

 som sammansätta medeltalet stämma synnerligen väl överens. Att fosforsyran, 

 ehuru förekommande i små mängder, kan vandra vida omkring, bevisas av 

 den ständigt återkommande fosforsvrehalten i sjömalmer (jfr härom A a r n i o, 

 1918). 



g. Magnesium. 



Magnesium utgör liksom järn en huvudbeståndsdel i de mörka mineralen 

 biotit, hornblende, augit och olivin, samt deras omvandlingsprodukter klorit, 

 serpentin m. fl. Utom i de nämnda mineralen torde magnesium endast före- 

 komma i ytterst små mängder. Det som ovan under järn angivits angående 

 dessa minerals vittring gäller därför i stort sett även magnesium. Detta ämne 

 visar också en lika hög vittringsgrad som järn: 56 %. Det hör sålunda till 

 de lättast upplösbara beståndsdelarna i marken. Detsamma framgår även av 

 de flesta tidigare arbeten angående podsolprofiler, och bestyrkes även av de 

 utförda undersökningarna av det finaste materialets sammansättning, yta i 

 och 13. 



