136 O. TAMM [88] 



sig- I in per århundrade under den senaste tiden. Troligen har rörelsen 

 gått något långsammare vid Norrbottenskusten. Med ledning härav är 

 det möjligt att bestämma åldern å ytor intill den norrländska kusten å 

 låga nivåer. Även å högre sådana kan man med ledning av H ö g b o m s 

 diagram (se fig. 5) l)estämma åldern ur höjdsiffrorna, om ock värdena bli 

 osäkrare ju högre höjden över nuvarande havsytan är. Området utmed 

 den norrländska kusten är sålunda ett ovanligt lämi)ligt område för jäm- 

 förande studier å markytor av olika ålder. 



På olika sätt har sålunda erhållits ett m.aterial av observationer å myc- 

 ket unga ytor, som i det stora hela visar sig vara i hög grad överensstäm.- 

 mande, och i vilket även kan spåras olika växtsamhällens betydelse för 

 podsoleringens intensitet. Ett sammandrag av det viktigaste observations- 

 materialet från dessa ytor, som finnas i vitt skilda delar av det nord- 

 svenska barrskogsområdet torde därför här vara på sin plats. 



Den yngsta markyta, i vilken jag kunnat iakttaga en börjande podsolering, 

 är en liten sandkörd parcell av cirka i ars storlek å en mosse i Malingsbo, 

 Dalarna, som dikats för cirka 40 år sedan. 



Marken är nu (1918) bevuxen med ett tätt ungtallbestånd av minst trettio 

 års ålder. I beståndets tätare delar är marken betäckt med tallbarr, eljest 

 med ris och mossor. Ett cirka 2 cm tjockt råhumustäcke (inberäknat forna) 

 hade utbildat sig. Under detta kunde man förmärka en första svag antydan 

 till blekjordsbildning. Mäktigheten av det urblekta skiktet uppgick till högst 

 0,5 cm. Någon antydan till rostjord kunde ej skönjas. Det påkörda sand- 

 lagret över torven var 10 cm mäktigt. 



En obetydligt äldre yta av liknande karaktär har iakttagits i Gammelkroppa, 

 Värmland. 



En steril högmosse (den s. k. Svartsångsmossen). hade delvis sandkörts för 

 drygt 50 år sedan (mossen är omnämnd av T i b e r g, 1907). På den sand- 

 körda delen förefanns en mycket växtlig blandskog av tall, gran och björk 

 med undervegetation av ris, mossor och något örter. Torven var betäckt med 

 några cm:s forna och råhumus. I sanden kunde en antydan till 0,5 — 1,0 cm:s 

 mäktig blekjord urskiljas. 



Betydligt klarare förhållanden visar en annan sandkörd mosse i Malingsbo, 

 som först iakttagits av prof. H e s s e 1 m a n. Ytan har av mig undersökts i 

 detalj, se kap. 11, yta 10. Man kan här studera hur en cirka loo-årig 

 barrblandskog inverkat på en frisk sandyta (se tavl. 2). 



Under det cirka 5 cm mäktiga hunuislagret har utbildat sig ett väl synlige, 

 gråvitt blekjordslager av i — 3cm :s mäktighet. Rostjorden är också mycket 

 tydlig. Under denna finnes ett skikt av fin, oförändrad sand. Något djupare, 

 intill den underliggande torven, förefinnes en svag podsolering i omvänd ord- 

 ning, på så sätt att närmast torven kunde iakttagas en blek jord av o,^ cm:s 

 mäktigJiet och ovanför denna tydligt urskiljbar rostjord. Den vid markytan 

 verksamma podsoleringen tycktes vara starkast, där den påkörda sanden var 

 mäktigast. 



Ehuru podsolproccsserna gjort sig mycket väl märkbara för ögat i denna unga 

 markyta, \isa dock de verkställda analyserna, att inga sttirre kemiska om- 



