144 O. TAMM ]96] 



blekjordsljildiiiiig i fliickar med ris ocli mossor, där en råliumusbildning 

 börjat. 



Så fort nivån stig-er till cirka i ^/o m ö. h., motsvarande en ålder av 

 ungefär 150 år, börjar alvegetationen efterträdas av en mera ren barr- 

 skog. Granen l)lir nu dominerande. Markvegetationen utvecklar sig i 

 regel till en ris- och mossrik matta, där lingonris och de vanliga hus- 

 mossorna äro härskande, men där ännu en hel mängd örtelement ingå. 

 Redan på 2 — 3 meters höjd har ofta detta växtsamhälle övergått i en 

 ganska typisk imossrik barrskog. Åtskilliga ytor på dessa nivåer ha under- 

 sökts. De äldre barrskogsgencrationer, som man finner i å 2 meter över 

 havets nuvarande yta, kunna med fullt fog anses vara de första å marken, 

 och den podsolering, som där kan förmärkas, torde kunna anses ha upp- 

 stått i och med uppkomsten av en ris- och mossrik undervegetation i dessa 

 barrskogar. Podsoleringen å de undersökta ytorna är också mycket svag. 

 Närmast är den jämförlig med podsoleringen å erosionsterrasserna i Ra- 

 gunda. Blek jorden varierar i allm.änhet mellan 0,5 och 2 cm:s mäktighet 

 och är mycket svagt utpräglad. Rostjorden kan ofta ej alls urskiljas 

 och är i andra fall 3 — 5 cm mäktig. Underlaget är städse en likformig 

 deltasand. 



Som exempel på en dylik yta må anföras ett sandplan å cirka 1,5 m:s 

 höjd över havet (den 22. 7. 1914) å Skeppsholmen i Indalsälvens delta. Vege- 

 tationen är en utglesnad växtlig granskog med inströdda alar och något tall. 

 Markvegetationen kan karakteriseras som en matta av lingonris och hus- 

 mossor med riklig inblandning av örter, Riibus arcticus, Fragaria vesca, Tri- 

 folium repens, TrientaUs europcva, Rumex aceiosa, Achillea millefolium, Poiy- 

 gonum viviparum, Galium nliginosioii m. fl. Bland mossorna märktes utom 

 de nämnda Climacium dendroides och Polytrichum commune. 



Humuslagret är i allmänhet drygt 4 cm m.äktigt varav i cm forna och 3 cm 

 råhumus. Blekjorden är i medeltal 1,4 cm mäktig och ofta knappt urskilj- 

 bar, rostjorden omkring 5 cm, där den kan skönjas, vilket vanligen ej är fallet. 



En annan yta ej långt från den föregående ligger cirka 2 m (den 22. 7. 1914) 

 över havet. Vegetationen var en växtlig barrblandskog med inströdd björk. 

 Örterna hade till största delen försvunnit ur markvegetationen, som utgjordes 

 huvudsakligen av lingonris och en mossmatta, vilken utom av Hylocommin 

 parietiinn bestod av Polytrichum commune oc\\ Diciranumarter. Humuslagret 

 bestod av i cm forna och 3 cm råhumus. Blekjorden är mycket svagt ut- 

 präglad och i medeltal 1,3 cm, rostjorden kan stundom ej urskiljas och har 

 eljes en mäktighet av 3 — 5 cm. 



Å mycket torra lokaler förekommer att undervegetationen fläckvis består 

 nästan uteslutande av lavar. Podsoleringen är här ej märkbart olik de moss- 

 rika ytornas; troligen äro de lavrika luckorna uppkomna genom relativt sen 

 avverkning. 



Ett exempel på en lavrik yta fanns å Skeppsholmen å cirka 2 m:s höjd 

 över havet (den 22. 7. 1914). Beståndet var en ung växtlig granskog, i vil- 

 ken stora luckor fumios. I dessa luckor bestod markveo;etationen av en lav- 



