146 O. TAMM [98] 



I kusttraklerna omkring- Piteå ha även flcre unga markytor undersökts, 

 vilka framvisa börjande podsolering, till synes förlöpande med något olika 

 intensitet, men i huvudsak överensstämmande med ovan anförda ytor. 



En yta må nämnas från Hvitsand vid södra strandco av den inre Pitfjärden. 



Marken är nästan fullkomligt plan. Ett några dm mäktigt lager av fin 

 sand täcker en morän, vilken nere vid stranden går i dagen. Nära stranden 

 vidtar en långsam lutning ned mot denna. Här finnes ett gråalbestånd, som 

 räcker upp till ungefär i — 1,5 m över havets nivå (den 7. 9. 1917). Innanför 

 detta vidtar en medelålders, växtlig tallskog, på grund av blädning något 

 luckig. På en stubbe räknade jag 46 årsringar utan att kunna särskilja de 

 innersta. Beståndets ålder var därför sannolikt 60—70 år. Inblandning av 

 gran och gråal finnes. Markvegetationen karakteriseras av ris, bland dem 

 särskilt Myrtillus nigra, och mossor. Humuslagret är en kompakt och hop- 

 filtad råhumus, överlagrad av ett par cm:s forna, inalles 7 — 10 cm tjockt. 

 Podsoleringen är emellertid mycket svag. Blekjorden är omärklig, men på 

 rostjordens blivande plats å 2 — 15 cm djup under humuslagret har utbildat 

 sig horisontala, rostfärgade strimmor, som dock ej bilda ett sammanhängande 

 skikt. Även en del vertikala roststrimmor finnas. 



På samma terrass, något längre från stranden finnes en yta, vars nivå över 

 havets yta vid samma tillfälle var 3 m. 



Skogsbeståndet är som på föregående yta en medelåldrig, luckig tallskog 

 med uppväxande gran i luckorna. Gråal saknades. Undervegetationen karak- 

 teriseras av blåbärsris på en Hylocoinium parietinitm-matta. Råhumusen 

 jämte förnan är 6 — 10 cm mäktig. Marken torde få anses vara cirka 100 år 

 äldre än å den förra ytan. Podsoleringen är fullt tydlig med cirka 2 cm 

 mäktig blekjord. Rostjorden utgöres av en 10 — 15 cm mäktig zon med hori- 

 sontala, rostfärgade strimmor. 



En annan yta med vmg men fullt tydlig podsolering undersöktes å Vargön 

 i Piteå skärgård. Den västligaste udden av denna ö, Koskäret, består av 

 morän, täckt av ett tunnt sandlager. På grund härav ha fuktighetsförhållan- 

 dena i marken varit gynsamma och dels hindrat sandflykt, som på den övriga 

 delen av ön merendels satt sin prägel på marken, dels orsakat uppkomsten 

 av en delvis vacker och mycket växtlig granskog. 



Koskärets yta är mycket flack och höjer sig sakta till 5—6 m över havet. 

 Under i m över havet (den 18. 7. 1919) består marken av morän och ovan 

 denna av medelgrov sand. Från 0,5 till i m ö. h. finnes en gråalzon, över 

 I m börjar en genom blädning luckig granskog, som vid 2,5 m — 3 m äger en 

 alldeles normal mossrik markvegetation, bestående av en tät matta av blå- 

 bärsris och de vanliga Hylocomiumarterna. Humuslagret är 10 — 15 cm mäk- 

 tigt och består utom av ett par cm:s forna av en seg och sammanfiltad råhu- 

 mus. Blekjorden är 2 — 4 cm mäktig, skarpt begränsad mot humustäcke och 

 rostjord samt till färgen merendels rätt utpräglad gråvit. Rostjorden är 

 mycket tydlig, 25 cm mäktig och tämligen starkt rostfärgad. Dock är varken 

 blekjorden eller rostjorden till utseendet jämförliga med en normal, gammal 

 profil utan i det hela samma typ som den ovan beskrivna ytan i Hörnefors. 

 Intressant är, att å samma terrassplan å Koskäret ungefär 2,5 m över havet 

 en svagt försumpad granskog med björnmossa och vitmossa hade hunnit ut- 

 bilda sig. Markens ålder kan skattas till två — trehundra år. Å en yta, evt 



