[121] MARKSTUDIER 169 



starkare podsolcrande växtsamhälle å de nuvaiande granmarkerna ä:i 

 just Myrtillusgranskogen. Den nuvarande podsoleringsgraden mdste där- 

 för till största delen anses ha tillkommit just under inflytande av denna 

 skogstyp, om också den ursprungliga tallskogen så väl som av skogs- 

 brand 7nd olika tillfällen uppkomna tallhlandskogar måste ha bidragit till 

 den slutliga podsoleringsgraden. 



I alla andra skogstyper på gamla marker är det däremot ingalunda 

 säkert att den iakttagna podsoleringsgraden verkligen korresponderar mot 

 den inverkan, som det nuvarande beståndet har på marken. Den kan 

 nämligen lika väl svara mot en skogstyp, som under tidigare skeden före- 

 funnits. 



2. Tallhedar. 



Podsoleringsförliållandena i tallhedar erbjuda problem av allra största 

 intresse. Ett ingående arbete har därför ägnats åt undersökning av 

 sådana å ett flertal lokaler, särskilt i övre Norrland. 



Tallhedarna förekomma som bekant dels på genomsläppliga sand- och 

 grusavlagringar inom hela det nordsvenska barrskogsområdet, dels på vid- 

 sträckta moränterränger i de norra och västra delarna (utom det Jämt- 

 ländska silurområdet). Deras frekvens såväl på de ena som de andra 

 avlagringarna tilltar som bekant norrut. Mångenstädes finnas verkliga 

 tallhedstrakter, där tallheden utgör den rådande skogstypen på fast mark. 

 Dessa områden ligga ofta på högplatåerna och ha utpräglat kontinentalt 

 betonat klimat, såsom exempelvis Gällivare- Jokkmokk-området, Jörns- 

 trakten och översta Dalarna. 



Tallheden, särskilt i övre Norrland, har av åtskilliga forskare tiller- 

 känts en ganska höggradig stabilitet. Den föryngrar sig själv och er- 

 bjuder granen svårigheter vid dess försök att intränga. Jfr H o 1 m e r /, 

 o. Örtenblad i886, Ser nan der (1892). Ä andra sidan förmår 

 granen intränga i många tallhedar och kan stundom rent av omvandla 

 dem i lavrika granskogar. Fries (1913, sid. 40 — 46) omtalar sålunda 

 lavrika granskogar från nordligaste Lappland. 



Själv har jag iakttagit nästan alla stadier av granens inträngade i tall- 

 heden, även i trakter, som av flera skäl anses vara tallens specialdomäner 

 och i tallhedar som varit av mycket svårföryngrad typ. Ett exempel härpå 

 från Jokkmokk, Lappland, visar fig. 12. 



Där emellertid granen förmår intränga i en tallhed, går detta som 

 bekant i regel hand i hand med en ökning av risens och mossornas frek- 

 vens. Stundom kan en hed på detta sätt omvandlas i en mossrik skog. 

 I andra fall går ej lavhedskaraktären förlorad, men lavmattan får mån- 

 genstädes lämna rum för mossfläckar, under vilka bildas ett humustäcke 



