170 



O. TAMM 



[122] 



Ur Skogsförsöksanstalte 

 Fig 



,Hllll. 



1 i^t^j av förf. 



12. Svårföryngrad tallhed, på vilken granen vandrat in och numera nästan fullständigt 

 ersatt tallen. Stenträsk, cirka 420 m ö. h., Jokkmokk, Lpl — (Kiefernheide, wo 

 die Fichie die Kiefer fast völlig ersetzt hat. Schlechte Selbstverjungung der 

 Kiefer. 420 m ii/M, Jokkmokk, Lappland.) 



av större mäktighet och även i övrigt andra egenskaper än å den ur- 

 sprungliga heden. Denna utveckling fortgår tills den avbrytes av en 

 skogseld som återställer de förhållanden, som rådde från början. 



Intet norrländskt skogssamhälle har som bekant så ofta härjats av elden 

 som tallhedarna, men intet torde heller så föga förändras därav till sin 

 allmänna karaktär. Skogsbranden har allt sedan H o 1 m e r z och Ö r- 

 tenblads (1886) undersökningar ansetts som en av de förnämsta 

 orsakerna till tallhedens resistens mot den framträngande granen. (Se 

 även K i h 1 m a n, 1890 — 92.) 



Fördelningen av tallhedsterränger och granskogar, mer eller mindre 

 försumpade, på moränmark i övre Norrland måste som bekant mången 

 gång föras tillbaka på rent utvecklingshistoriska orsaker, särskilt skogs- 

 bränder. Ett område har avbränts, varigenom en skogstyp uppkommit, 

 som vid ett senare tillfälle varit benägen att åter fatta eld, medan ett an- 

 gränsande område kanske undgått elden första gången och sedan utveck- 

 lat sig i sådan riktning, att det allt framgent förblivit skyddat för skogs- 

 eld. Härvid har även topografien spelat in på så sätt, att de fuktigare, 



