[123] MARKSTUDIER 171 



mot norr exponerade slultning-arna ofta blivit granmarker, sydsluttnin- 

 garna tallmarker (Holme rz o. Ö r t e n b 1 a d, 1. c). Dessa orsaker 

 synas i stort sett vara viktigare än några andra inom vidsträckta delar 

 av övre Norrland med dess ovan marina gränsen belägna, petrografiskt 

 och i avseende på kornstorleken ganska likartade moränmarker. 



Aledan många tallhedar, särskilt de som äro bundna till mäktiga grus- 

 och sandlager, hedland (se Holmerz o. Örtenblad) äro betingade 

 av primära orsaker, underlagets ringa förmåga att kvarhålla vatten 

 o. s. v., förefalla sålunda många andra, särskilt på morängrund, att uteslu- 

 tande ha historiska orsaker att tacka för sin existens. 



Under det avlägsnare skedet av postglacialtiden har måhända klimatet 

 gynnat uppkomsten av mossrika tallskogar på sådana lokaler, där, tack 

 vare upprepade skogseldar, lavrika tallhedar nu synas vara segerrika i 

 kampen mot granens och mossornas invasion. Man måste därför före- 

 ställa sig möjligheten av att vissa mycket genuina tallhedar kunna ha 

 uppkommit ur mossrika skogssamhällen. 



Den närmaste frågan blir nu om ur markprofilen möjligen kan hämtas 

 något stöd för bedömande av det utvecklingsförlopp, som en viss tallhed 

 undergått. Ovan har visats att mossrika skogstyper podsolera marken 

 starkare än lavrika. Man skulle då a priori kunna vänta sig, att ur- 

 sprungliga tallhedar av normal lavtyp skulle visa svagare podsolering än 

 sekundära. Varje annat skogssamhälle, som kunnat finnas före den nu- 

 varande lavtallheden måste nämligen ha podsolerat marken starkare än 

 denna. Härvid tages ingen hänsyn till muUbildande associationer, vilka 

 knappast kunna ha existerat på de terränger i övre Norrland, som nu 

 äro bevuxna med tallhed. 



Första villkoret för att av en svagt podsolerad markprofil kunna draga 

 några som helst slutsatser angående de orsaker i form av skogssamhällen, 

 som framkallat den, är att undersöka om profilen kan återbildas. Kan 

 en starkt podsolerad markprofil förändra sig, så att den ter sig svagt 

 podsolerad? 



Dessa frågor ha i det föregående, kap. 4:65 ingående belysts. Dels har 

 visats, att blekjorden aldrig kan återbildas, enär materialet i densamma är 

 irreversibelt förändrat. Man skulle då kunna förmoda, att blek jorden 

 genom tillförsel av pigment-beståndsdelar, t. ex. limonit, skulle kunna sken- 

 bart ändra sin karaktär, så att podsoleringsgraden komme att te sig svag, 

 medan den i själva verket är stark. I kap. 3:Bi har emellertid visats att 

 blek jorden icke ens när den i en s. k. begravd podsolprofil kommit att del- 

 vis intaga den nya rostjordens plats, förändrar sitt utseende av blek jord. 

 Ytterligare har visats, kap. 4: B5, att när blekjord i undantagsfall verk- 

 ligen blir limonitpigmenterad, den dock fortfarande bevarar sin ursprung- 



