[129] MARKSTUDIER 177 



Moränen är, om den ej tillfälligtvis är starkt bearbetad av vatten, städse 

 ganska rik på fina, starkt vattenkvarhållande beståndsdelar. Den ligger 

 närmast hällen, och grundvattnet tvingas därför att hålla sig- inom ett 

 ganska ringa djup. Slutligen når moränen ytterst sällan de mäktigheter, 

 som äro helt vanliga beträffande såväl älvsand som glacifluviala sand och 

 grusavlagringar. Alla dessa förhållanden göra moränerna till relativt fuk- 

 tiga marker. 



I allmänhet visar det sig, att i stort podsoleringsgraden på tallhedarna 

 å jämförligt geologiskt underlag i en och samma trakt är ganska likartad. 

 Sålunda är podsoleringsgraden å olika delar av den tämligen vidsträckta 

 tallheden vid Fagerheden, Norrbotten, omkring 6 cm. I Jörntrakten, 

 dels omkring Försöksfältet i Öster j örn, dels å andra marker i trakten, som 

 är en utpräglad tallhedstrakt, är blekjorden i genomsnitt 4 — 5 cm. Lokalt 

 förekomma dock både lägre och högre genomsnittsvärden. Där topogra- 

 fien är småkullig blir blek jorden ofta tunnare än 4 cm å kullarnas krön. 

 Här närmar sig profilen lavpodsolen, vilket också är förklarligt, enär loka- 

 lerna äro torrare än de flesta andra i terrängen. Ä höjdplatån mellan 

 Mur j ek och Lule älv, Jokkmokk, Lappland, är blek jorden i allmänhe! 

 3 — 4 cm; å en speciell yta 2,9 cm (mf 0,16). Söder därom i sluttningen 

 mot Lule älv blir podsoleringen allt svagare. Marken är här överallt 

 exponerad mot söder. Söder om Lule älv i trakten av Paijerim-Koskats 

 är blek jorden i tallhedarna i allmänhet 7 — 8 cm och likaså i trakten om- 

 kring Tårrajaure; en speciell yta i Tårrajaure visade blek jord av medel-^ 

 mäktighet 7 cm (mf. 0,75). I de båda sistnämnda trakterna är den all- 

 männa expositionen nordlig, varav man möjligen kan sluta till ett orsaks-^ 

 sammanhang mellan topografien i stort och podsoleringsgraden. Dettai 

 inflytande är givetvis indirekt och beror på att tallheden är något fuk-l 

 tigare och rikare på mossor och ris i nord- än i sydsluttningar. 



Till den medelstarkt podsolerade gruppen höra också de Mvrtillusrika 

 tallhedarna i Jokkmokk (se fig. 13). Ett flertal sådana undersöktes och 

 befunnos äga en 4 — 6 cm mäktig blekjord. 



Exempel på dylik tallhed utgör topplatån av Varatsberget invid sjön Vaiki- 

 jaur, Jokkmokk, Lappland, cirka 400 m över havet. Tallheden är ganska 

 växtlig, men genom avverkning a\- de grövsta träden något gles. Enstaka 

 granar förekomma. Markvegetationett, utgöres av : 



Ris: Myrtillus nigra r. 



Vaccinium vitis idcca str. 

 Linncea borealis spr. 



Örter: Solidago virgaiirea e. 



Gräs: Aira flexuosa str. 



Mossor: Hylocomimn parietiimm str. 

 Dicranuin sp. str. 

 Hylocoiniioii prolifcntiii spr. 



"2. Meddel. från Statens Skogs försöksanstalt. Haft. r/. 



