[131] ■ AI ARKSTUDIER 179 



sandstenstrakter och förmodligen även i angränsande delar av Härjedalen. 

 Blekjorden brukar i dessa vara lo — 15 cm mäktig och synnerligen skarpt 

 utpräglad. Rostjorden är merendels livligt färgad men av tämligen ringa 

 mäktighet; den är i stället väl avgränsad mot underlaget. Ej sällan före- 

 komma större eller mindre ortstensklumpar och skikt. jMoränunderlaget 

 har vanligen en rödaktig färgton, orsakad av röda porfyrer och sandste- 

 nar. Även i blek jorden gör sig en ytterligt svagt röd färgton märkbar. 



Ett typiskt exempel på denna profiltyp är yta 5. Hedar med ännu 

 mäktigare råhumus äro vanliga; typen ifråga visar, som förut nämnts, 

 övergångar mot den försumpade tallskogen. Fig. 14 visar en typisk bild 

 av en ljungrik tallhed från övre Dalarna. 



Någon säkert påvisbar skillnad i markprofilen i ljungtallhedar jämfört 

 med granskogar eller granblandskogar å diabaspåverkade marker i samma 

 trakter av mer eller mindre utpräglad MyrtiUiistyp kan ej märkas. 



Stark podsolering i tallhedar finner man vidare i hela Norrland å så- 

 dana lokaler, där heden på grund av ökad markfuktighet eller andra fakto- 

 rer står på övergång mot mossrika skogstyper. 



På tallheden i Fagerheden finnas till exempel tre områden med mycket 

 gynnsam tillväxt och ganska täta, relativt niossrika tallbestånd. Det ena är 

 beläget nära Rokån och omnämnes av Hesselman (1910, sid. 44), som 

 lämnat en ståndortsanteckning därifrån. Orsaken till tallhedens växtliga be- 

 skaffenhet här är otvivelaktigt, att marken utgöres av ett övre mjälaktigt 

 lager, som vilar på ett grövre gruslager. Mjälsanden kvarhåller fuktigheten 

 väl och gynnar uppkomsten av ett godartat humuslager. Blekjorden är här 

 i medeltal 9 cm (mf 1,1), å heden i övrigt 6,1 cm (mf 0,3). Rostjorden är 

 merendels ersatt av en mycket hård ortsten. (Se härom kap. 6.) — Den 

 andra lokalen har en blekjord av 11,5 cm (mf 1,3). Den ligger intill Fager- 

 hedens krono jägareboställe, söder om en liten tjärn, som finnes norr om 

 landsvägen, strax väster om Fagerhedens by. Sandheden genomdrages här av 

 ett grundvattenstråk, som kommer från tjärnen, vilken saknar annat avlopp. 

 Att så verkligen är förhållandet visas av följande omständighet, som medde- 

 lats mig av kronojägare Enström i Fagerheden. För en del år sedan av^- 

 leddes vattnet i tjärnen genom ett dike åt annat håll. Härvid sinade brunnen 

 vid krono jägarebostället, vilken är grävd i den flacka hedmarken. Man 

 dämde då genast för det upptagna avloppet från tjärnen, varvid vattnet åter- 

 vände i brunnen. — Den tredje lokalen är övergångszonen mot en myr, som 

 begränsar heden mot öster. Även hä^ är heden av en tätare, mossrikare typ. 

 Blekjorden är omkring 12 cm och rostjorden är delvis utbildad som ortsten. 

 Myren ligger lägre än tallheden. 



Från Jörnstrakten, Skaiteheden och otaliga andra trakter kan anföras 

 exempel på huru podsoleringsgraden i tallhedarna snabbt ökas mot grän- 

 sen till fuktigare associationer, ^'id gränsen mot myrar är detta alltid 

 fallet; här förekomma dock även stundom abnorma profilförhållandcn, 

 som skola vidröras i kap. 6. I allmänhet brukar blekjordens mäktighet 



