182 O. TAMM :134] 



något fuktigare typ, inkommer dock g-enast gran, vilket jag observerat 

 bl an. å en mängd lokaler i Degerforstrakten. (Jfr särskilt kap. 6:D.) 

 Mdare kan man få se relativt nyligen brända, starkare podsolerade tall- 

 hedar, där granen finnes i avsevärd frekvens. 



Det synes därför helt sannolikt, att den ringa fuktighetsgraden i mark- 

 ytan å de torraste tallhedarna i övre Norrland ej medger granen att 

 existera annat än som förkrympt buske. Dessa tallhedar äro också av gam- 

 malt de, jfr H ol m e r z o. Ö r t en b 1 a d (1886), S e r n a n d e r (1892), 

 som ansetts resistenta mot granens invandring. 



Vad slutligen markvegetationen å de olika tallhedstyperna beträffar, så 

 står den i intim relation med den beskuggande granen. Det m-öter ej 

 någon svårighet att konstatera vissa skillnader mellan markvegetationen 

 å de torra, granfria, lavpodsolerade tallhedarna och de övriga. Fig. 15 

 kan anses tvpisk för fle förra. Den visar en torr tallhed å älvsand från 

 trakten av Bredsel. Älvsby socken, Norrbotten. Markvegetationen ut- 

 göres av: 



Calluna zntlgaris str. 



Vacciniuui vitis idcea str. 



Cladina rangifcriiia, silvatica och alpcstris, tillsammans ymn. 



C la do ni a sp. spr. 



Mossor saknas nästan alldeles. 



I extrema fall kan frekvensen av ris träda tillbaka ännu mera, såsom 

 framgår av fig. 16 från Nordheden, Sikå revir, Lappland, å glacifluvial 

 sand. De lavpodsolerade tallhedarnas markvegetation kan karaktäriseras 

 som ytterligt fattig pä alla andra element än ris och lavar. Risen, sär- 

 skilt ljungen, förekoniuia i mycket märkbart lägre frekvens än å andra 

 tallhedar, lägre ju torrare marken är. Mossor, särskilt Hylocomium- 

 arterna saknas nästan alldeles. Risen utgöras av Calluna vulgaris, Vacci- 

 nium vitis idcea, stundom även Arctostaphylos nva nr si och Enipctrum 

 nigrum. Lavarna bestå av de ovan nämnda; ibland tillkomm.er även 

 Stereocaulon paschale. 



Mycket svagt podsolerade tallhedar med en på ris, varibland m.ärkas 

 Vacciniiini vitis idcea och Ledum palustre, och mossor ganska rik mark- 

 vegetation finnas t. ex. utm.ed St. Lule älv i trakten Kuouka-Suppatssel, 

 Kalakmele o. s. v. Granen synes i dessa hedar kunna utvecklas täm.ligen 

 väl. Marken är emellertid bildad av mjäla och fin, mjälhaltig sand, och 

 visar ej sällan uppfrysningsstrukturer. Den svaga podsoleringen förkla- 

 ras härav, och dessa hedar äro tydligen ej analoga med de artfattiga, 

 lavpodsolerade hedarna på sand. (Se kap. 3:62.) 



I de medelstarkt podsolerade tallhedarna företer marktloran en betyd- 

 ligt större artrikedom. Detta fram.går av H e s s e 1 m a n s (191 o, 191; c) 



