[141] markstudip:r ISO 



framkommande vatten i en cirka 50 cm djup, nygrävd grop. Alla punkterna 

 lågo vid basen av sluttningen inom brandfältets område. Om några större 

 mängder salter efter branden funnos kvar i marken, borde detta just visa 

 sig i dylika vattenprov. En bestämning av elektrolytiska ledningsförmågan å 

 dessa vid 15° C gav synnerligen låga värden, 3,06. 10—^, 3,12. 10—^, 2,07. 10—^ 

 respektive. En jämförelse med vatten vid samma tidpunkt hämtade från 

 den omgivande obrunna skogsmarken (jfr kap. 4:84!) gav vid handen, att 

 ingen säker ökning av salthalten i brandfältsvattnet kunde spåras. 



Av denna undersökning kan slutas, att redan efter ett par månader, 

 under vilka några ej obetydliga regn inträffat, elektrolythalten i den 

 starkt brända marken var fullt normal igen. 



På grund av alla de anförda oinstiindigheterna är jag benägen att be- 

 strida någon märkbar direkt inverkan av skogseldar pä podsoleringen. 

 Däremot äga de som nämnts ett betydande indirekt inflytande genom alt 

 påverka vegetation oeli humustäcke. Denna indirekta påverkan är alltid 

 av försvagande natur. Dessa slutsatser gälla dock blott det nordsvenska 

 barrskogsområdet . 



På ett spår av brand i markprofilen liar jag blivit uppmärksamgjord 

 av kronojägare K. G. S t e n b e r g i Jörn. Där elden tagit så hårt, t. ex. 

 vid gamla torra stubbar o. d., att själva marken blivit utsatt för större 

 hetta, antager rostjorden stundom delvis en klarröd färg. Sådan rostjord 

 brukar även kunna hittas under askhögar efter eldar, som upptänts av 

 människor. Orsaken till fenoinenet är säkerligen att limoniten i rost- 

 jorden i hettan avger vatten, varvid den endera övergår till något 

 vattenfattigare hydrat eller rent av till oxid. varvid färgen ändras i den 

 anförda riktningen. Vid kemisk undersökning av en dylik rostjord visade 

 sig den röda järnföreningen fullständigt löslig i surt kaliuinoxalatlösning; 

 det undersökta provet innehöll 2,14 % sådant järn, beräknat som FeoO.,. 



Under kolbottnar har man stundom hittat ortsten. Några dylika lokaler 

 har jag iakttagit å Bjur fors kronopark, \ ästmanland. Spridda ortstens- 

 förekomster finnas emellertid här och där oberoende av kolbottnarna. 

 Även har jag iakttagit i diken genoin gamla kolbottnar vid en nyanlag'd 

 väg i trakten av Spjuttjärn, Västmanland, att profilen under dessa ej 

 visat någon förändring jämfört med den omgivande marken. Det torde 

 därför vara tvivelaktigt om ens under ellei i omgivningarna av kol- 

 bottnar några fenomen finnas, som ådagalägga askans inverkan på 

 podsoleringen. 



