194 O. TAMM [146j 



närmar sig denna allt mera vid avtagande halt av bindemedel. De mest 

 limonitrika ortstenarna få stundom strukturdrag, som något erinra om 

 hårda myrmalmsklumpar. 



Får ortsten ligga i luften, vittrar den. Lättast vittra de humösa slagen, 

 minst naturligtvis de hårdaste. Enligt muntligt meddelande av professor 

 Hesselman hade år 1905 uppgrävda stycken av en typisk ortsten från 

 Rokliden, Norrbotten (från yta i, kap. 1 1 :A) ännu år 1913 ej sönder- 

 vittrat. Väggarna i gamla grustag med ortsten bestå ofta av mycket 

 hård sådan, som knappast märkbart tilltager i fasthet, när man hugger 

 sig längre in i väggen. Lösa ortstenar torde på ett år genom frostens 

 inverkan smulas sönder, om de få ligga utsatta för densamma. 



B. Ortstenens allmänna uppträdande. 



Olika avlagringar äro olika benägna för ortstensbildning. I leror kan 

 sannolikt järn- och humusortsten lika litet som den normala podsolpro- 

 filen uppkomma. Även i fina mjälor synes ortstenen saknas. Jag har 

 aldrig sett någon ortsten i detta jordslag. Däremot inträffar, att i skik- 

 tad älvsand, som mellan skikten är inlagrad med tunna mj älvarv, dessd 

 givit upphov till ortstensskikt. 



Ett exempel på detta visar en deltaterrass i Bergefors, Medelpad, nära 

 Indalsälvens mynning. Terrassen är genomskuren av älven och bildar 

 mot denna en hög slänt. Överst i markytan ligger ett mjällager, som 

 underlagras av varvig (antaglig årsvarvig) sand. I sanden finnas vid 

 varvgränserna tunna mjälskikt. A sex till åtta m:s djup under markytan 

 är sanden närmast ovan mjälränderna här och var sammankittad till en 

 rostfärgad järnortsten, som bildar några cm tjocka linser. Ett prov av 

 denna ortsten är nr iii. Ortstenen karaktäriseras av hög limonithalt, 

 men saknar praktiskt taget humus, och avviker sålunda från de flesta 

 andra ortstenar. 



Sand och morän äro de avlagringar, i vilka man oftast finner ortstens- 

 lager. Dessa olika avlagringars roll vid ortstensbildningen är i viss mån 

 komplicerad och skall i det följande beröras. 



Genom ett studium av ortstenars förekomst i fält kan man få en viss 

 inblick i de yttre förutsättningarna för deras bildning. Att ortsten kan 

 uppkomma å rostjordens plats i en podsolprofil är ett sedan lång tid till- 

 baka känt faktum. Men den kan även uppkomma på annat sätt. Var- 

 helst järn- eller humushaltiga lösningar i marken tvingas att utflocka 

 något av sina upplösta beståndsdelar finnas möjligheter för uppkomst av 

 ortsten. Anrikade skikt, vare sig rostjords- eller ortstensartade kunna 

 sålunda uppkomma i samband med vattnets rörelser i marken. 



