202 O. TAMM [154] 



förefaller vara en omedelbar orsak till skogens tillstånd, som också är en 

 följd av trädens höga ålder. Analys av ortstenen, se 91, kap. 1 1 :G. 



c. I Bollnästrakten, Hälsingland, nära Röstebo, invid landsvägen Röste- 

 bo — Vexbo antecknades en ortstensförekomst. I en ovanligt sandig morän, 

 som här och där är täckt av små sandlager, förekomma lokala lager av 

 en ganska hård ortsten (analys se nr 123, kap. ii:G). Markvegetationen 

 är mossrik med såväl blåbärsris som lingonris och ljung; podsoleringen 

 är normal för trakten med cirka 5 cm:s råhumus och 7 — 8 cm:s blek- 

 jord. Skogen är växtlig tallskog med graninblandning. Någon påtaglig 

 olägenhet för beståndet av ortstenen är svår att påvisa. 



d. Ett exempel på utpräglad ortsten i granmark av Myrtillustyp erbju- 

 der yta I, kap. 11 :A. Ehuru denna ortsten förefaller vara mycket utpräglad 

 synes den enligt analysen ej vara så mycket rikare på bindemedel än 

 övriga undersökta varieteter. Denna ortsten kan anses vara typisk fö) 

 den ortsten som är vanlig i Norrbottens moränlider. 



€. En nästan ändå mera utpräglad ortstensbildning observerade jag 

 strax norr om Stenträsk by, Jokkmokk, Lappland. Under den i medeltal 

 15 cm mäktiga blekjorden funnos mycket starkt rostbruna, halvmeter- 

 mäktiga, som det tycktes nästan sammanhängande, hårda ortstensbankar. 

 Marken är en plan, sandig-grusig morän. Skogstypen är en gammal 

 granskog, som delvis övergår i en tallhed. Träden stå synnerligen glest, 

 men äro rätt vackra, särskilt i betraktande av att höjden över havet är 

 420 meter (cirka) och att läget är strax söder om polcirkeln. Tallarna 

 ovan ortstenen ha utpräglade flackrotsystem. Fullt sammanhängande äro 

 ortstensbankarna ej. En tall stod på ortstensfri mark och hade där 

 utbildat en obetydlig pålrot. 



/. En intressant ortstensförekomst må anföras från Älvdalen, Dalarna, 

 å cirka 370 m ö. h. (enl. barometeravläsn.) ej långt från Björnbergs 

 fäbodar vid vägen Kyrkbyn-Lokbodarna. I en isolerad liten kulle före- 

 kom en sammanhängande cirka en halv m mäktig oerhört hård ortstens- 

 bank, överlagrad av 20 cm:s blekjord och cirka 5 cm:s råhum.us. Beståndet 

 är en tallskog med en markvegetation av lingonris, ljung, kråkbär, mossor 

 och lavar av en i Älvdalen ganska vanlig typ, som står på gränsen m-ellan 

 mossrik tallskog och lavrik tallhed. Ortstenens utseende framgår ganska 

 väl av fig. 18. Den är den hårdaste ortsten, jag hittills anträffat. För 

 att få loss ett prov av densamma måste hammare användas. I\Iorän- 

 stenarna hänga med ena änden fast i ortstenen. På själva ortstenslinsen 

 står stubben av en väldig tall, vars rotsystem ej har kunnat genomtränga 

 ortstenen, men som icke desto mindre har utväxt till aktningsvärda dimen- 

 sioner. Ortstenen utgör en lokal lins, som blottats vid vägens anläggande. 

 Dess frampreparerade del är ett par meter lång. Den kemiska samman- 



