206 * O. TAMM [158] 



genom att vatten från. den högre belägna delen av ytan med tätare morän 

 runnit ned över den lägre delen. Ortstenen är sålunda möjligen i viss 

 mån allokton. 



Förekomst av ortsten i samband med medelstark podsolering har ganska 

 ingående studerats å Fagerheden, Norrbotten. 



Den autoktona ortstenen förekommer snart sagt över hela heden, fastän 

 i olika grad. Stundom finnas blott små linser, klumpar eller lösa skikt 

 på varierande nivåer, från lo — 15 till 50 cm:s djup under markytan. Så 

 är förhållandet omkring Statens skogsförsöksanstalts försöksfält, där av 

 H e s s e 1 m a n . (1910 a, 1917 c) lämnats noggranna uppgifter på mark- 

 profilens utseende. Han nämner ortstensliknande sandskikt, som bilda 

 tunna skivor under rostjorden. I själva verket är ortstenen ej så vanlig 

 i denna del av heden som på många andra ställen. Nästan alltid ligger 

 den emellertid ett stycke under den mest utpräglade rostjorden, vilket 

 synes vara vanligt i tallhedar. Möjligen beror detta på en redan i kap. 

 5:C och 5:D2 nämnd omständighet, nämligen att kolloiderna i ytor med 

 torrt humustäcke, särskilt lavhumus, synas vara benägna att avsätta sig 

 i vertikalt vidsträcktare område än i andra skogstyper. Den högsta nivå 

 i markprofilen, på vilken jag observerat ortsten å tallheden i Fagerheden 

 är 10 — 15 cm under markytan. Detta var förhållandet i ett grustag vid 

 landsvägen några 100 meter väster om Fagerheden. Här framträdde 

 ett ganska sammanhängande och hårt ortstenslager av 10 — 30 cm:s mäk- 

 tighet, blottat i grustaget på en längd av 10 m (analys 120). Här och 

 var funnos emellertid ortstensfria punkter, där tallrötter trängde ned. 

 Blekjorden har alldeles normal mäktighet, d. v. s. den är omkring 6 cm, 

 vilket jag funnit vara den genomsnittliga mäktigheten å flere olika delar 

 av heden. 



Den här beskrivna fläcken var en av de mest svårartade. Likartade 

 ortstensbankar äro visserligen flerstädes vanliga, men de ligga i allmän- 

 het på 20 — 30 cm:s djup under markytan. Städse finnas fläckar fria 

 från ortsten omväxlande med ortstensfläckar. Talrika grustag utmed 

 landsvägen ge möjligheter att undersöka ortstenens förekomstsätt. Ofta 

 synes gruset grävts ut just i de ortstensfria fläckarna och ortstenslagren 

 ha därigenom frampreparerats. Någon större, från ortsten alldeles fri 

 yta torde knappast förekomma å heden. 



I kap. 5:D2 har nämts, att vissa delar av heden äro bevuxna med tätare 

 skogsbestånd och en mossrikare markvegetation med stark podsolering, 

 tydande på ökad markfuktighet. En sådan yta från området i närheten 

 av Rokån har sålunda omtalats. Denna yta är betäckt med ett tunnt 

 mjällager. Här är ortstenen synnerligen hård. Den förekom i sex av tio 

 jjrofiler. Den är som vanligt utbildad i rostjordens nedre del under 



