208 O. TAMM [160] 



Svårföryngrade och mera godartade ytor växla, men alldeles oberoende 

 av om där finnes ortsten eller ej, vilket framgår av de ovan meddelade 

 beskrivningarna. De mest lättföryngrade ytorna (vid Rokån cx:h intill 

 krono jägarebostället) äro starkt ortstensbemängda. Den ovanligt svår- 

 föryngrade heden omkring försöksfältet däremot ortstensfattig. Pörsöks- 

 fältet förlades just hit, emedan föryngr ingen var dålig. 



Ortstenens inverkan på de äldre bestånden är ej så lätt att säkert 

 bedöma. Även härvidlag gäller det, att flere av de tätaste och växtligaste 

 partierna av heden äga stark podsolering med ortsten. Detta visar, atl 

 förekomst av sådan ej är av vital betydelse. Den gynnsamma inverkan, 

 som ett av mossor bildat, friskt humustäcke utövar på den överallt av 

 medelgrov, stundom något grusblandad sand bestående plana marken, 

 är uppenbarligen så stor att ortstenens eventuella skadegörelse alldeles 

 försvinner därbredvid. 



Huruvida de små skillnader, som fläckvis förekomma i tallarnas växt- 

 lighet, möjligen kunna tillskrivas ortstenens inverkan är utan mycket 

 ingående och tidsödande tillväxt- och markundersökningar omöjligt att 

 avgöra. Man kan emellertid påstå, att ortstenens skadegörelse rör sig 

 inom relativt trånga gränser, då den ej fiamträder vid okulär besiktning. 

 En bidragande orsak härtill är måhända tallens kända benägenhet att i 

 dessa nordliga trakter utbilda flackrotsystem (se H e s s e 1 m. a n 1. c). 

 För att studera ortstenens inverkan på tallens rotsystem har jag grävt 

 upp och undersökt ett trettiotal tallstubbar av olika dimensioner å mark 

 med och utan ortsten. De upptagna stubbarna härstammade till större 

 delen från grova timmerträd, men även några ungträd undersöktes. 



Det visade sig, att tallen på ortstenfri mark ofta men ej alltid utbildar 

 en pålrot (se fig. 19), medan den på ortstenmark alltid har flackrotsystem. 

 Stundom fanns ovan ortstenen rotsystem i två etager, av vilka den högre 

 ligger i markens övre lager och den undre, som alltid är mycket svag^t 

 utbildad, på ortstenen. Ortstenen har sålunda här en rotdeformerande 

 inverkan på tallen. 



Emellertid visade samtliga de undersökta rotsystemen att sidorötterna 

 i markens övre lager voro synnerligen kraftiga, även där en tydlig pålrot 

 fanns utbildad. Den senare var nästan alltid svag vid jämförelse med de 

 ytligare liggande rötterna. Det har därför sannolikt liten betydelse för 

 trädet om pålroten förhindras att utväxa. Å fullkomligt ortstensfria tall- 

 hedar i Norrbotten, såsom Pitholmsheden och andra, är pålroten, där den 

 överhuvudtaget finnes, även högst obetydlig, jämfört med de grova sido- 

 rötterna. 



Slutligen kan det frågas, om ortstenen har någon inverkan på markfuk- 

 tigheten. Huruvida de rätt porösa, ofta av lösa partier genomsatta ort- 



I 



