165] MARKSTUDIER 213 



för torr lavtallhed växer här mossrik barrblandskog av Vacciniuiniyp (se 

 bilden). Granarna förete ett växtligt och vackert utseende, medan de i 

 den omgivande tallheden saknas eller föra ett mycket tynande liv. Humus- 

 täcket är ovan ortstenen 5 — 7 cm:s råhumus av normalt utseende, medan 

 det i den omgivande tallheden som vanligt är tunnt, torrt och smuligt och 

 I — 2 cm mäktigt. Hela skogsbeståndet är genom djupa diken och den 

 omnämnda ravinen fullständigt avspärrat från varje vattentillförsel från 

 Brånets sluttningar, vare sig som ytvatten eller grundvatten. 



Ortstenen liar alltså säkerligen en högst gynnsam inverkan på den torra 

 älvsanden. Ovan ortstenen uppstår en gynnsam markfuktighet, som med- 

 ger mossor, bärris och gran betydligt bättre existensmöjligheter än den 

 ortstensfria sanden runt omkring. Att beståndet är hänvisat att låta sina 

 rötter gå i det näringsfattiga hlekjordslagret ovan ortstenen tyckes vara 

 en faktor av underordnad betydelse bredvid den gynnsamma inverkan som 

 en lagom markfuktighet har på beståndet. Lokalen är därför ett synner- 

 ligen gott bevis för att tallheden betingas huvudsakligen av för låg fuktig- 

 hctshalt i marken, ej av brist på miner alisk näring. Har blott ett friskt 

 humustäcke uppkommit, är detta i stånd att tillfredsställa skogens behov av 

 näringsämnen dels genom egen produktion av sådana, dels genom sin 

 upplösande inverkan på den visserligen magra, men visst ej på värdefulla 

 mineral utblottade blek jorden. I den svagt podsolerade tallheden omkring 

 är marken rikare på värdefulla mineral, men humustäcket är torrt och 

 tunnt. Härigenom blir skogsbeståndet avsevärt mindre producerande. 

 Visserligen äro tallhedarna i närheten av Rosinedal ej dåliga, men det 

 betyder i alla fall ett betydande tillskott i produktionsmöjligheter, om 

 man kan förvandla dem i en granblandad, tätare skog. Detta har ort- 

 stenen förmått göra, trots den rotdeformerande effekt, som den samti- 

 digt utövar. Denna senare företeelse är tydligen en mindre central fråga i 

 skosrens liv. 



2. Området omkring Svanamyr, Skaite kronopark, Råneå socken, 



Norrbotten. 



Den svagt podsolerade, ortstenfsia tallheden å Skaite kronopark har 

 ovan omtalats (kap. 5:D2). Svanamyren vilar på samma sandplan, som 

 bildar den nämnda heden. Den södra delen av sandplanet, där myren är 

 belägen, är emellertid svagt undulerad. Flere parallella, flacka åsar genom- 

 sätta terrängen. Nivåskillnaden mellan sandytan å åsarna och i mellan- 

 liggande svackor kan högst vara 2 — 3 m. Åsarna, som äro några tiotal m 

 breda äro bevuxna med en tämligen fuktig och risrik tallhed, bl. a. karak- 

 täriserad av förekomst av Ledum palustre, medan partierna mellan åsarna 



