216 O. TAMM [168] 



upptagna. Öster om myren vidtager en sluttning av cirka 150 m:s längd 

 och en lutning av i : 20 (enligt spegelavvägning). Marken har här uppen- 

 barligen ej varit täckt av något alltför mäktigt torvlager, men synes i alla 

 fall varit försumpad till följd av vatten, som kommit från den högre 

 liggande myren. Då landsvägen anlades år 1869, nådde de nyupptagna 

 vägdikena ned i den mycket genomsläppliga glacifluviala sanden, som 

 bildade torvens underlag, och dränerade fullständigt två cirka 30 — 40 m 

 breda remsor mark å ömse sidor om väg-en. På dessa remsor uppstod en 

 synnerligen växtlig tallskog, något blandad med gran, björk- och albuskar. 

 En markyta i ett grustag från denna lokal har beskrivits i kap. 5: A. Långt 

 efter vägdikenas anläggande ha omfattande dikningar gjorts för odlings- 

 ändamål i den ovanför liggande myren, varigenom marken här på stora 

 ytor är torrlagd. 



Under myren ovan tallbeståndet finnes ej någon ortsten (flera gropar 

 ha upptagits i de befintliga djupa dikena). Inom stora delar av tallbe- 

 ståndet finnas däremot väldiga, mycket hårda ortstensbankar. I gräns- 

 zonen mellan myren och tallbeståndet är profilen i allmänhet en utpräglad 

 humuspodsol med ofta 20 — 30 cm:s blekjord och en humös, mäktig rost- 

 jord, som dock ej kan kallas ortstensartad. 



Ortstenen i tallbeståndet är synnerligen hård och livligt roströd. Dess 

 sammansättning framgår av nr 84, kap. ii:G. Denna ortsten hör tyd- 

 ligen till de allra järnrikaste. I de lägre delarna av terrängen är ortstenen 

 överlagrad av 20 — 30 cm blek jord. I de övre delarna finns merendels in- 

 gen blekjord alls, utan sanden är starkt röd ända upp i markytan. Den 

 är dock förhårdnad först å 30 — 40 cm:s djup. Detta visar, att ortstenen 

 åtminstone i de högre, närmast myren belägna delarna av terrängen är 

 en äkta gleybildning. Den ovanligt höga järnhalten beror tydligen just 

 på detta, jämför nr 100, kap. 1 1 :G. Ortstensbankarna äro i vägdiket 

 nära myren 60 — 70 cm mäktiga; i allmänhet voro de omöjliga att gräva 

 igenom. De äro i allmänhet sammanhängande och medge ej rötter att 

 tränga ned. I vissa delar av ytan, där ortsten ej förekommer, är den lösa 

 sanden starkt och ganska likformigt rostfärgad till ett djup av minst 

 120 cm. 



Hela limcjnitimpregnationen, som delvis resulterat i ortstensbildning, 

 beror tydligtvis på att vatten från den högre liggande myren har trängt 

 ned i den genomsläppliga sanden. Marken har före dräneringen varit 

 svagt försumpad, varvid en kraftig blek jordsbildning uppstått, utom där 

 det framträngande grundvattnet varit alltför rikligt. Där har limonit- 

 impregneringen sträckt sig till själva markytan. Att marken ej är en 

 gammal skogsmark utvisas bl. a. av det nuvarande beståndets egendomliga 

 karaktär, som antyder ett kolonisationsbestånd samt av att rester saknas 



