[173] MARKSTUDIER 221 



kunnat hållas i gång. Härvid har nog ytterligare erosion i ravinen för- 

 orsakats. 



Orsaken till skogens goda beskaffenhet ovan ortstencn jämfört med i 

 den omgivande terrängen kan dels vara ortstenen själv, som i hög grad 

 bidrager att kvarhålla fuktigheten i sanden, dels möjligen att grundvatten 

 fortfarande infiltreras från tjärnen och håller marken lagom fuktig. Se- 

 dan numera tjärnen dränerats genom rännan och ravinen och därjämte 

 den omgivande sanden genom befintligheten av ortstenen måste ha blivit 

 mycket svårgenomsläpplig för en grundvattenrörelse i sidled, är det san- 

 nolikt, att intet vatten längre infiltreras från tjärnen och att den gynn- 

 samma skogstypens existens huvudsakligen kan skrivas på ortstenens 

 konto. Det är belysande, att tjärnen (och mossen) på flere håll omgives 

 av ortstensfri sand, vars yta ligger obetydligt högre än avloppsrännans 

 tröskel. Här är emellertid sanden bevuxen med normal tallhed även nära 

 intill tjärnens strand. Det föreligger här sålunda ej vare sig någon infil- 

 tration eller temporär översvämning av tjärnen av den storlek, att den 

 förmår omvandla tallheden i en mossrik skogstyp. 



5. Lokal vid Kulbäcksliden, Degerfors, Västerbotten. 



Även må anföras en egendomlig ortsten, som jag iakttagit i ett terrass- 

 hak med grov sand i moränliden nedanför Degerö Stormyr å kronopar- 

 ken Kulbäcksliden, Degerfors socken, Västerbotten. Skogen är gran- 

 skog, som fläckvis är försumpad. Å själva terrasshaket var markvegeta- 

 tionen av Vacciniumtyp, blek jorden 5 — 20 cm och rostjorden normal. 

 20 — 25 cm mäktig. Under denna, till synes utan något samband med 

 densamma, finnes en hård, omkring 0,5 m mäktig ortstensbank, kem. 

 sammansättning nr 88, kap. ii:G. Måhända är denna ortsten uteslu- 

 tande ett grundvattensfenomen, ty i hela den sluttande moränliden, i vil- 

 ken Skogsförsöksanstaltens försöksfält är beläget, framrinner grundvat- 

 ten. 



6. Slutsatser. 



De anförda exemplen må vara ti^Jfyllest för att belysa de alloktona ort- 

 stenarnas egenskaper. Ytterligare flera ortstenar av typer, liknande de 

 anförda, har jag sett på åtskilliga andra lokaler i översta Norrland. De 

 äro ej ovanliga, där torvmarker gränsa mot genomsläpplig sand. 



Som^ allmän slutsats av undersökningarna angående alloktona ortstenar 

 gäller att de i det hela taget äro gynnsamma för skogen genom' sin vatten- 

 kvarhåUande förmåga i torra sandhedar, i vilka dessa ortstenar nå den 



