226 O. TAMM [178] 



huvudtag-et svagare färgad. Detta förhållande har antagligen sin för- 

 klaring i att en möss- och risrik granmark är allt fuktigare ju längre norrut 

 man kommer. P^jällhedarna äro, även där försum.pning ej råder, relativt 

 starkt fuktiga. I svagt försumpade marker blir alltid rostjorden mörk och 

 humös, d. v. s. profilen utbildas som en humuspodsol. 



Även å geologiskt m.ycket unga ytor med mossrik vegetation kunde 

 som i kaj). 5:A nämnts ett tilltagande av podsoleringens intensitet mot 

 norr spåras. 



Beträffande tallhedarna, så tyckas även de svagast podsolerade av dessa 

 1 övre Norrbotten och Lappland uppvisa en mäktigare blekjord än i Väster- 

 botten. För att nämna ett typiskt exempel så är blek jorden på den lav- 

 podsolerade Skaiteheden (se kap. 5:D) 2 — 3 cm medan den på yta 7 

 (se kap. II), Degerfors blott är i — 2 cm. Någon skillnad i rostjordens 

 utbildning mellan dessa hcflar kunde däremot ej konstateras. Något 

 säkert tilltagande av i>odsoleringens intensitet i det inre Norrland jämfört 

 med kustlandet har jag ej lyckats observera. Måhända kompenseras m.e- 

 deltemperaturens lägre värde i det inre, högre belägna landet i viss mån 

 av att också nederbörden är lägre. 



Medan Norrland i det stora hela visar en ganska tydlig stegring av 

 podsoleringens intensitet mot norr äro förhållandena annorlunda i de syd- 

 västra delarna av det nordsvenska barrskogsom.rådet. I Bergslagen och 

 Värmland är sålunda uppenbarligen podsoleringen mycket intensivare än 

 i mellersta Norrland. Den klimatfaktor, vars inflytande här synes domi- 

 nera, är nederliörden. Medan denna i mellersta Norrland är om.kring 

 450 — 550 mm per år, är den i Bergslagen (utom nordligaste delen) och 

 Värmland 600 — 700 mm. Detta är tydligen tillräckligt att i mossrika 

 skogstyper med råhumus framkalla en efter utseendet att döma lika in- 

 tensiv blekj ordsbildning som i Norrbotten. Ortsten förekommer dock- 

 bar mycket sällan. Dennas uppkomst synes sålunda i Nordsverige stå i 

 samband med delvis andra klimatfaktorer än lilekjordens. Särskilt synes 

 orstenen gynnas av låg medeltemperatur och därav förorsakad låg avdunst- 

 ning från själva m.arkytan, medan blekj ordsbildningen måhända står i 

 mera direkt relation till den mängd nederbördsvatten, som årligen sipprar 

 ned genom markytan. 



\'id jämförelse av marker i Bergslagen och \"ärmland med nordliga 

 Sverige får man även räkna med att podsoleringen i de förstnämnda trak- 

 terna har haft längre tid ])å sig. Å andra sidan är väl som. i kap. 5:Di 

 framhållits, podsoleringens nuvarande stadium till en viss grad orsakat 

 av den ])ostglaciala klimatförsämringen, som väl får anses ha inträffat 

 samtidigt i hela området. 



I norra Dalarnas ljungrika tallhedar är ])odsoleringen mycket stark och 



