[1 9 1 j MARKSTUDIER 239 



Förekomsten av en blekjord har emellertid även ur en annan synpunkt 

 ett intresse: den har en symptomatisk betydelse. Blekjorden är näm- 

 ligen ett resistent minnesmärke av att en mäktig råhumus länge har 

 betäckt en mark. En mäktig blekjord, (i mellersta Norrland 7 — 8 cm, 

 i övre Norrland 10 cm och däröver, likaledes i Bergsslagen och Värm- 

 land), är ett tecken på att marken sannolikt länge varit bevuxen med 

 en mossrik granskog eller barrblandskog. 



Då blekjordens fortbildning är en långsam process, som dessutom 

 f. n. svårligen kan direkt av människan påverkas, är det uppenbarligen 

 på omvandling av humuslagret, som alla markförbättrande åtgärder (så- 

 som bränning av hyggen, markberedning) måste inriktas. Dessa åtgär- 

 ders inflytande och betydelse ha belysts av Hesselman (191 7 b o. c). 

 Den fråga som uppställer sig är då om dylika åtgärder även på en 

 mark med utpräglad och mäktig blekjordsbilning i övre Norrland kunna 

 nå goda resultat. Detta är utan tvivel fallet. 



Man ser ofta i övre Norrland att en trakts bästa skogar, om man 

 bortser från vissa rätt sällsynta granbestånd ä mullrik mark, växa på 

 starkt podsolerade terränger. I Degerfors socken i Svarttjärnstrakten 

 iakttog jag sålunda ett mycket produktivt bestånd å sådan mark. Nästan 

 alltid är det i dylika fall fråga om gamla brännor, som blott äro femtio 

 eller hundra år gamla. Det allra vackraste exempel härpå, som jag 

 anträffat är Lillgranberget nära Talliden i Jörnstrakten. Här var en 

 omkring år 1827 inträffad mordbrand (enligt kronojägare K. G. Sten- 

 berg i Jörn) orsaken till att en gammal granskog med stark podsolering 

 övergått i en utomordentlig växtlig tallskog, som torde vara ortens 

 produktivaste bestånd. Marken hör till de starkast podsolerade, ej för- 

 sumpade markerna i trakten med omkring 10 cm:s blekjord. Klimatet 

 är ganska strängt och berggrunden porfyr. De allra flesta marker i 

 trakten österut på granitgrund äro betydligt svagare podsolerade och 

 bevuxna med tämligen dåliga tallhedar. Dåliga, svagt växande gran- 

 skogar å starkt podsolerade marker förekomma där även. Överallt 

 bildas jordmånen av en mycket likformig morän; hela trakten ligger 

 över marina gränsen. 



Likartade förhållanden å gamla brännor finner man allmänt i övre 

 Norrland. Orsaken till skogens gynnsamma växt å brännorna är såsom 

 Hesselman (1917 b) visat humustäckets goda tillstånd. Denna faktor 

 överväger synbarligen alldeles den ogynnsamma faktor, som den mäk- 

 tiga blekjorden utgör. Det är ingen tillfällighet, att just de mycket 

 godartade skogarna i dessa trakter stå på starkt podsolerade marker. 

 Att marken är starkt podsolerad är nämligen beroende på att den länge 

 varit täckt av ett relativt mäktigt råhumuslager. Ett sådant är ett 



