242 O. TAMM [194] 



(se sid. 182). Det är just den artfattigaste, svagast podsolerade tall- 

 hedstypen, som av flere forskare ansetts vara mest resistent. I de 

 större delarna av Norrland, där berggrunden huvudsakligen är granit 

 och gnejs, bör man sålunda med en viss rätt kunna vänta att ju star- 

 kare podsoleringen i en tallhed är, desto lättare bör man kunna för- 

 vandla den i en produktivare typ, därest klimatförhållandena det med- 

 giva. Måhända äro svårigheterna större på de porfyromräden, som 

 finnas i det inre Lappland; dessa ha knappast berörts av mina under- 

 sökningar. 



Beträffande ortstensförekomsternas betydelse för skogen, så råder en 

 viss skillnad i fråga om granskogar och tallhedar. I de förra måste 

 ortstenen betraktas som en skadlig företeelse, om ock dess skadegörelse 

 för närvarande är föga påtaglig och ej alls jämförlig med den motsva- 

 rande å hedarna i Danmark och Nordtyskland. Ortstenen kan skada 

 på två sätt: genom att hindra rötternas framträngande och försvåra 

 vattentransporten i marken. Av dessa båda fenomen torde det senaste 

 vara det viktigaste, men ej heller dettas betydelse framträder klart vid 

 undersökning. (Se sid. 19g — 201, 222.) 



På tallhedar är ortstenen övervägande nyttig. Här är fuktigheten 

 den viktigaste faktorn, som, om den också ej synes reglera tallens liv 

 och ej heller dess föryngring (se Hesselman, 1910), har den allra största 

 betydelse för den råhumusbildande markvegetationen. Därigenom har 

 den indirekt stort inflytande på tallbeståndet och möjliggör produktio- 

 nens framtida höjande. Problemet på en tallhed måste städse vara att 

 öka humuslagrets mäktighet och samtidigt förbättra detsamma. Detta 

 kan ske, om man förmår öka markytans fuktighetsgrad, varvid gran, 

 björk, ris och mossor genast invandra och bildning av en gynnsam 

 humus inträder. Ett ortstenslager bidrager, om det är mäktigt och 

 tätt, i hög grad att kvarhålla fuktigheten i marken, varigenom just 

 de nämnda växterna finna trevnad (se sid. 213). Vid sidan härav är 

 ortstenens skadliga inflytande som rotdeformerande faktor av oväsentlig 

 betydelse (se sid. 208). 



Beträffande ortstensbildningens hastighet ha ej säkra data kunnat er- 

 hållas; att döma av markprocessernas allmänna förlopp och hastighet i 

 Norrland torde det dock vara antagligt att den är en långsam process, 

 som fordrar minst många hundra år för att kunna åstadkomma resultat 

 av någon betydelse (se sid. 197). 



De markvärdsåtgärder (bränning, markberedning m. m.), som pläga 

 utföras å granmarker äro alla ägnade att bringa humuslagret i en gynn- 

 sammare, pä lättillgängliga, absorberade närsalter mera rik form. Häri- 

 genom avtrubbas antagligen podsoleringsprocessen något (jfr sid. 150, 155), 



