244 O. TAMM [196] 



värde för möjlig produktion, som på varje mark bör kunna nås. Då 

 kommer förmodligen mineraljordens kemiska egenskaper, dess blekjord 

 och dess ortsten tillsammans att utgöra en viktig del av det komplex 

 av faktorer som bestämmer det nämnda gränsvärdets storlek. 



Den tidpunkt, då gränsvärdet för markens produktion i Norrland är 

 nådd, är säkerligen ännu långt avlägsen. Innan dess torde den värde- 

 fullaste konsekvensen av den uppnådda kännedomen om markens ke- 

 miska och mineralogiska beskaftenhet vara den, att det huvudsakliga 

 problemet för höjandet av skogsproduktionen ej ligger i mineraljorden. 

 På granmarkerna ligger det i humustäcket och på tallhedarna i humus- 

 täcket och fuktigheten i markens ytlager. Humustäckets betydelse har 

 redan framhållits av Hesselman, som dess bättre delvis även kunnat 

 klarlägga verkningarna av de metoder, som kunna tillgripas för att för- 

 bättra detsamma. Mina undersökningar synas ådagalägga att, bortsett 

 från vissa speciella trakter med svårvittrad berggrund såsom Dalarnas 

 sandstens- och porfyrområden och därmed likvärdiga, i mineraljorden 

 intet hinder finnes för uppnående av en hög produktion om man bortser 

 från en del block- och stenmarker, av havet starkt bearbetade morän- 

 marker, grövre grusmarker o. s. v., som dock äro undantagsfall. 



Berggrunden är inom det nordsvenska barrskogsområdet till allra största 

 delen bestående av gnejs och granit, och moränerna, särskilt i det väl- 

 diga området ovan marina gränsen, äro ganska likformiga. På allra 

 största delen av detta område bör, där ej klimatet lägger oöverstigliga 

 hinder i vägen, om skogseldar förhindras å tallhedar och marken vårdas 

 såväl där som i granskogarna produktionen kunna höjas med mycket 

 stora belopp. Vid den tidpunkt när detta inträffat, medge måhända 

 virkespriserna en tillförsel av kalk och möjligen fosfat i lämplig form till 

 marken, varigenom sedermera produktionen torde kunna höjas ännu 

 väsentligt mer. 



Som slutomdöme om den utförda undersökningen kan framhållas, att 

 den är ägnad att inge en allmän optimism beträjfande vårt svenska 

 skogsbruks framtid. Den liar visat, att mineraljorden nästan överallt är 

 i'ik på värdefulla mineral och att den degeneration, som vissa marker 

 ha undergått, egentligen endast nått någon ödesdigrare följd i fråga 

 om humustäcket. Detta är emellettid åtkomligt för bearbetning i mark- 

 vårdande syfte. I vissa mycket högt ö. h. belägiia och nordliga trakter 

 lägger naturligtvis klimatet hinder i vägen för en hög produktion, men 

 även i klimatiskt mycket karga trakter av övre Norrland kimna mycket 

 goda bestånd uppväxa, om blott humustäcket är i ett gynnsamt skick. 

 Man finner sålunda, att i stora delar ai> det 71 ord svenska barrskogsom- 

 rådet det bör vara möjligt att väsentligt höja den nuvarande skogsmar- 



