246 O. TAMM [198] 



A. Markytor med kemiskt undersökta profiler. 



Yta I. Nb. Piteå s:n, Rokliden. Skogsförsöksanstaltens försöksfält. Myrtillustyp. 



Tab. 9 a— f. 



Gammal, flegencrerad, timmerblädad granskog- (se även H e s s e 1 m a n, 

 1910 c) av den i övre Norrland vanliga typen. Svag NO-sluttning å normal 

 urbergsmorän, 250 m ö. h., (her marina gränsen. Vegetationen illustreras av 

 följande ståndortsanieckning: (av H e s s e 1 m a n, 24. 8. 1905): 



Träd: Picea excelsa rikl.-ymn., Betitla odorata spr., Betiila venmcosa enst., 

 Piniis silt'estris enst., Sorbiis aiiciiparia enst., Salix caprea enst. i ex. 



Buskar: Sorhus aucuparia rikl. i öppna fläckar, Befiila odorata str., Picea 

 excelsa spr., Betiila verntcosa enst. 



Ris: Myrtilliis nigra ymn., Lycopodiitiii aniiotinutn spr., Vaccinium vitis 

 idcea str., Empetrum nigrrimi spr., Liniuva bnrealis spr., Pyrola secunda 

 enst. spr. 



Örter: Majajitlieiiiuin bifvliiiin str. -rikl., Trientalis ciiropa^a str. -rikl., PJie- 

 gopteris, flv. rikl., Coruiis succica spr., SoUdago virgaurea spr., Åfelaiiipyniin 

 pratense spr., Goodyera repois flv. str., Listera cordata enst. 



Gräs: Aira flextiosa str., Luzida pilosa spr. 



^lossor: Hylocoinium proliferiim ymn., H. parietinmn ymn., Polytrichitm 

 commuue flv. rik!., Hypnitm crista castrensis spr. -flv. rikl., Dicranum iindula- 

 tiiui spr., D. scoparium spr., Sphagniim -/iissozni enst. fläckar. 



Lavar: Cladina rangiferina spr., Cladonixv spr. 



Humuslagret är ganska varierande i mäktighet. Ibland är det endast 5 cm 

 men kan nå 20 cm särskilt i sådana fall, där rester av multnande stammar 

 ligga kvar å marken. I allmänhet torde det vara 10 cm, varav forna 2 — 3 cm 

 och resten en mycket seg och hopfiltad råhumus av just den typ, som är 

 karakteristisk för övre Norrlands äldre, degenererade granskogar. Blek- 

 jorden är överallt mycket skarpt utpräglad och askvit till färgen. Den vanerar 

 mycket i mäktighet, från ett par till 30 cm. I medeltal är den 11,6 (mf 0,53 cm) 

 (50 mätningar). Där den underlagras av ortsten förekommer ehuru sällsynt, 

 att den i sin undre del är impregnerad med limonit och därför rostfärgad. Blek- 

 jordskaraktären är dock fortfarande väl märkbar. Lagret under blekjorden 

 är i allmänhet omkring 20 cm mäktigt och är merendels utbildat som ortsten 

 eller ortstensartad rostjord. Av 20 profiler i den torra (oförsumpade) marken 

 var endast en fullständigt fri från ortsten, men i de flesta funnos endast 

 ortstenslinser, vilka ej visade fast sammanhang. Endast i ett fåtal fall (fem 

 profiler) funnos verkligt hårda, svårgenom.trängliga ortstensbankar. En så- 

 dan profil hade en omkr. 15 cm mäktig, mörkt rostbrun, övre ortstensbank och 

 därunder cirka 40 cm mäktig ljusare ortstensbank. I denna profil cogos 

 analysproven till de fem Bauschanalyserna. 



Det är sålunda tydligt, att ortstenen ej bildar några sammanhängande 

 bankar över stora arealer. Linder ortstenen finnes städse en normal, grå, 

 mycket hårt packad bottenmorän. 



Fastmarken på försöksfältet i Rokliden bildar ett slags öar i den svagt 

 sluttande, försumpade granskogsliden. I den mer eller mindre försumpade 

 marken har cirka hundra markprofiler undersökts. Ingenstädes fanns här ort- 

 sten. På gränsen mellan den torra och den försumpade marken förekommer 

 rätt ofta en 10 — 15 cm miiktig, lös humusortsten. Ofta finner man klumpar 



