262 O. TAMM [214] 



Tab. 20 c. Vid blekjordsbildningen upplösta mängder av olika ämnen i procent 



av moderavlagringen. — Vittringsgrader. 



Bei der Bleicherdebildung in Lösung gebrachte Mengen verschiedener Stoffe in Prozenten 



der Mutterablagerung. — Verwitterungsgrade. 



Upplösta mängder 

 Ausgelaugte Mengen 



Tot. SiO., 7,63 — 



Sil. SiOj 7,63 — 



Al^Og 2,85 (1,75) 



Sil. Fe^Og 1 ,41 ( 1 ,28) 



Tot. CaO 0,41 (0,20) 



Sil. CaO 0,16 — 



Apat. CaO 0,25 (0,24) 



MgO 0,71 (0,66) 



NajO 0,41(0,19) 



K.3O 0,65 (0,35) 



PgO. 0,20 (0,19) 



S:a I4>27 



Tah. 20 d. Separering med Thoulet s lösning och taxering av antalet mineral» 



korn i mikroskopet. 



Scheiden mit Thoulets Lösung und Rechnen der Mineralkörner im Mikroskop. 



0/ 0/ 



/o /o 



Sp. v. < 2,75, kvarts, fältspat m. m 



» 2,75 — 3,05, glimmer m. m 



» > 3'°5 



Hornblende 



Biotit 



Muskovit 



Magnetit, titanjärn * 



den 2,9 (mf 0,13) cm, 20 profiler. Den är skarpt askvit och utpräglad, 

 alldeles som normal, gammal blekjord. Den är även väl avgränsad mot såväl 

 råhumusen som rostjorden. Denna är i medeltal 7 — 8 cm mäktig, stundom 

 ända till 12 cm och är mestadels starkt rostfärgad. Analysproven ha bildats 

 genom blandning av lika delar av prov från tvenne typiska profiler. 



Yta 13- Jtl-, Ragunda s:n. Vid Pålgård, öster om Indalsälven nära landsvägsbron. 



Tab. 21 a— f. 



Gammal skogsmark å mjäla, utgörande terrassplan nära ovan den gamla 

 Ragundasjöns högvattennivå (138,8 m ö. h.). Terrassen är numera till större 

 delen uppodlad, men intill en ravin finnes en remsa gammal skogsmark med 

 några kvarstående granar och tallar och en markvegetation av Vacciniiim 

 vitis idcea, Linnea borealis, husmossor, samt en del invandrande ängsörter. 

 Marken har säkerligen varit bevuxen med en granskog eller barrblandskog 

 av mycket växtlig typ, liknande dem, som allmänt förekommo å mjälterränger 

 i Ragundadalen. Råhumusen har en något abnorm mäktighet, enär den upp- 

 blandats med äoliskt stoft, som numera (efter 1796) med vinden tillföres från 

 det lilla flygsandsområdet invid Hammarforsen. Den är 5 — 10 cm mäktig. 



