316 IVAR TRÄGARDH ,16] 



mon nigritorius Grav samt P. quadridentata Thoms. Av dessa arter 

 ha Pinipla arctica, P. instigator och P. examinator varit de vanligaste. 



Vid Gualöv-härjningen kläcktes ur puppor följande arter: Pivipla arc- 

 tica, P. instigator och Theronia atalantce PODA, alla tidigare kända från 

 nunnan, men därjämte även Apechtis rufata Hgn, A. dentata Thoms. 

 samt Amblyteles quadripunctorius MuLL., vilka ej tidigare äro kända från 

 detta värddjur. 



En del av dessa parasitsteklar kläcktes på hösten, andra övervintrade 

 i puppskalen och kläcktes först följande vår. Även de, som kläckas på 

 våren, skulle emellertid, om de endast utvecklades i nunnepuppor, få 

 vänta flera månader, innan lämpliga värddjur funnes. De allmännaste 

 av Pimpla-2iX\.Q.xw2i äro emellertid, som BENGTSSON framhåller, mycket 

 polyfaga och angripa omkring ett tjugotal olika fjärillarver, av vilka de 

 flesta tillhöra vår fauna. Det är därför sannolikt, att deras första gene- 

 ration utvecklas i andra fjärilar och att först den andra generationen angri- 

 per nunnepupporna. Möjligheten för /'/»//'/«- arterna att under den förra 

 delen av sommaren finna värddjur är därför i hög grad beroende av ve- 

 getationen i skogen. Ju mera omväxlande denna är, desto mera sanno- 

 likt är det, att fjärilfaunan omfattar arter, som kunna tjänstgöra som 

 värddjur för Pimpla-^xiemz. under sommarens första del. En granskning 

 av matsedeln hos de fjärilarter, som äro värddjur, visar, att denna består 

 av bl. a. Calluna vulgaris, Rianex-arter, Cynoglossimi, Populus, Rosa, Sa- 

 lix, Plantago. 



Härav följer, att det i första hand beror på vegetationen, om Phnpla- 

 arterna skola spela någon roll vid förgörandet av nunnepupporna. Ar 

 denna så pass omväxlande, att fjärillarver i tillräckligt antal stå den för- 

 sta generationen till buds, har man anledning att vänta, att den andra 

 generationen skall bliva talrik nog att verksamt decimera nunnan. I 

 motsatt fall är det svårt att förstå, huru parasitsteklarna skola kunna 

 klara sig, ända tills dess nunnepupporna börja uppträda. Ur denna syn- 

 punkt måste man säga, att förhållandena i Gualöv voro mycket ogynn- 

 samma för parasitsteklarna, enär underväxt så gott som fullständigt sak- 

 nas och markbetäckningen utgöres av skogsmossor med glest blåbärsris 

 i fältskiktet och här och var talrika hallonbuskar. 



Parasitflugorna. 



Vid Virå-härjningen kläcktes av Bengtsson följande flugor: Tachina 

 fasciata FaLL., T. sp. nära vulgaris Fall., T. pumicata Meig., Sarco- 

 phaga (Agria) affinis Fall., Cyrtoneiira assiviilis Fall.. C. pabulorum 

 Fall., C. pascuortnn Meig. och PJiora riifipes. Av dessa tillmäter emel- 

 lertid Bengtsson endast 7>rr///;/Ä-arterna någon betydelse. Alla de öv- 



