320 IVAR TRÄGÄRDH [20] 



skulle man pä grundval av dess antal bedöma dess betydelse som 

 nunneparasit, så skulle denna komma att uppskattas mycket högt. 



Emellertid räknar BENGTSSON denna art till de saprofytiska formerna, 

 d. v. s. de som endast angripa döda och i förruttnelse stadda larver, 

 och om hans uppfattning är riktig, så bortfaller artens betydelse som 

 dödsfaktor för nunnan. Utan att vilja bestrida riktigheten av de upp- 

 gifter, som Bengtsson lämnat, av vilka särskilt Elfvings iakttagelse, 

 att Agria sågs lägga sina larver på sjuka nunnelarver och puppor, är 

 mycket positiv, har man dock svårt att värja sig för den uppfattningen, 

 att detta uttalande ej innehåller hela sanningen, utan att flugorna även 

 lägga sina larver på friska nunnelarver. 



Härför talar den omständigheten, att senare forskningar ådagalagt, att 

 den tidigare förhärskande uppfattningen, att Sarcophagider7ia över huvud 

 taget blott äro saprofyter, ej visat sig äga allmängiltighet. Så t, ex. 

 känner man numera dels flera arter, vilka bevisligen äro äkta parasiter, 

 exempelvis Sarcophaga albiceps Meig. hos Saperda popiilnea L. (Kleine), 

 dels har man vid flera insekthärjningar funnit, att arter, vilka normalt 

 äro saprofyter, angripit fullt friska insekter. Så t. ex. fann RlLEY, att 

 Sarcophaga carnaria i>. och Calliphora erythrocephala L. i Amerika spelade 

 en betydande roll som parasiter på yngre och äldre gräshoppor, och 

 Kunckel d'Herculais gjorde i Algier samma iakttagelser beträfl"ande 

 Sarcophaga clathrata Meig. (jämf. Nielsen s. 88 — 90). 



Det är i ljuset av dessa iakttagelser och med tanke fästad på den 

 ofanthgt allmänna förekomsten av Agria affinis, som man har svårt att 

 värja sig för den misstanken, att denna art vid Gualöv-härjningen för- 

 hållit sig på samma sätt som de ovan nämnda Sarcophagiderna vid gräs- 

 hoppshärjningarna d. v. s. vid .massförökningen övergått till att bliva 

 äkta parasit, ehuru den i allmänhet är saprofyt. För detta antagande 

 talar i viss mån även resultatet av en undersökning, som gjordes av 

 sjuka puppor hösten 1916. Det visade sig, att 40 % av dessa voro 

 angripna av toppsjuka eller någon svampsjukdom, men saknade flug- 

 larver, 47 % innehöllo parasitstekellarver eller puppor och 13 % inne- 

 höllo Agria-\2x\'^x. 



För detta antagande tala också de iakttagelser, som H. Kramer (2) 

 enligt benäget meddelande från herr O. Ringdahl pubUcerat. Kramer skri- 

 ver: »Under vanliga förhållanden förekommer Agria affinis ej sällsynt i 

 våra skogar från maj till september. Dess antal ökas dock i otrolig grad, 

 när nu massförökning av vissa fjärilar t. ex. nunnan och tallspinnaren 

 inträffar. Det är ej för mycket sagt, om man påstår, att denna parasit- 

 fluga under de senaste fem aren tidvis var den vanligaste av alla. Honorna 

 lade i fångenskap ofta larver, däremot lyckades det mig ej att iakttaga 



