[21] NUNNANS UPPTRÄDANDE I GUALÖV 19 15— 19 17 321 



dem i det fria vid denna procedur. Agria lät sig nämligen alltid jaga 

 bort vid minsta rörelse av nunnelarverna och pupporna, och jag skulle 

 därför ej ansett den för en äkta parasit, om jag ej själv kläckt den ur 

 levande nunnelarver». Härav framgår, att Agria i varje fall vid mass- 

 förökning av nunnan attraheras av fullt friska larver, men att den till 

 följd av sin skygghet lätt jagas bort vid minsta rörelse av sitt tilläm- 

 nade offer. Nunnelarvens rörelseförmåga är emellertid starkt nedsatt 

 vid tiden omedelbart före dess hudömsning, och det är ej otänkbart, 

 att den då ej kan värja sig för Agna-hona.n. För en Tachinid, som 

 lägger ägg, skulle det visserligen vara hopplöst att äggbelägga en nunne- 

 larv, som stod i begrepp att byta skinn, ty, efter vad man vet, befriar 

 sig nunnelarven från Tachinid-'é.gg&t samtidigt med att den kastar av sig 

 sin gamla hud. Men för Agria-honan, som föder levande ungar, ställer 

 sig saken helt annorlunda, ty det dröjer förmodligen ej länge, innan 

 Agrm-lavven borrat sig in i nunnelarven. 



Ehuru det ej kan förebringas några direkta bevis för att Agria affi- 

 7iis ej blott angriper sjuka utan även friska larver och puppor, vågar jag 

 dock, på grund av vad som ovan anförts, hålla detta för mycket sannolikt. 



Parasitinfektionen under de båda härjningsåren. 



Vid besöket å härjningsområdet i mitten av augusti 1 9 1 6 var det för 

 sent att göra några undersökningar över parasitinfektionen hos larverna. 

 Ty vid denna tidpunkt funnos endast få larver kvar, de flesta hade för- 

 puppat sig. Flertalet av dem, som ej förpuppat sig, voro slöa och 

 »spottade brunt», vilket är ett kännetecken på att de voro angripna av 

 toppsjuka. Många hängde dubbelvikta, endast fasthållna med ett par 

 av bukfotparen. Vid foten av träden lågo massor av döda larver i olika 

 stadier av förruttnelse, och något senare påträffades på marken även 

 ett stort antal fjärilar, däribland även honor, som ej avlagt sina ägg och 

 därför ej kunna antagas ha dött en naturlig död, utan möjligen först i 

 imagostadiet överväldigats av toppsjukan. 



För att emellertid erhålla någon föreställning om sjukdomars och para- 

 sitinsekters roll undersöktes ett antal trädstammar från jordytan till mans- 

 höjd i den del av området, som var svårast härjad. De siffror, som 

 därvid vunnos, ha naturligtvis ett mycket begränsat värde, enär de endast 

 angiva, huru stor del av de vid denna tidpunkt anträffade larver samt 

 ej kläckta puppor, som voro sjuka, och ingen möjlighet finnes att be- 

 döma, huru de förhålla sig till hela antalet larver. A ena sidan äro 

 siffrorna givetvis för små, enär den av larvlik betäckta marken visar, att 

 en stor mängd larver dött, innan de hunnit förpuppa sig. A den andra 

 sidan har ingen hänsyn kunnat tagas till de tomma pupphudarna, ur 



