UNDERSÖKNINGAR ÖVER DEN S'1'()RRK MÄRCiBORREN 15 



V3 ^^'3 ''U % ''!, '-'I, ^V5 ''U Ve 



M. piniperda + + + + + o o o o 



I. typographus o o o + -|- -(- + -|- + 



Tab. IV. Försöksserie vid Lit 1919. — Versuchsserie bei I, it 1919. ■ 



Försöksserien vid Lit visar, att den större märgborren där svärmade i 

 början av maj, vilket även direkt iakttogs av länsskogvaktare A. JOHANS- 

 SON. Redan på stammar, fällda d. 10 maj, börjar den bliva sällsynt 

 för att ersättas av granbarkborren, som, förvillad av de bredvid tallstam- 

 marna liggande granstammarna lade ägg på tallen. 



Vid Torreby hade fångstträd fällts 7^, '/„, ^V., ''/., '''/,, 'V;, Vg, 

 ^^/s ^Vs ^Vs ^^^^ ^Vs- ^ intet av dessa anträffades vid den d. 8 septem- 

 ber gjorda revisionen några gångsystem av märgborrar. 



Det är påfallande, huru fullständigt dessa resultat överensstämma 

 med dem, som Altum (III s. 300 — 301) vann vid sina år 1889 utförda 

 försök över den större märgborrens generationsantal. Han lät fälla två 

 träd d. I april o. s. v. till d. i sept. De i april fällda stammarna 

 voro fulla med märgborrar, på de i maj fällda stammarna funnos enstaka 

 gängsystem, men på de under juni — september fällda fanns ej ett enda 

 gångsystem. 



Som sammanfattning av ovanstående undersökningar skulle 

 man kunna säga, 



i) att den större märgborren i Sverige ej medhinner mera 

 än en generation årligen, 



2) att densanima under vissa omständigheter, som ej ännu 

 äro närmare kända, kan frambringa en andra kull, som hinner 

 utvecklas, 



3) att denna kull till följd av sin mycket sällsynta förekomst 

 och sin ringa numerär spelar en så underordnad roll, att man 

 ej behöver fästa avseende vid densamma i praktiken. 



4) att den större märgborrens svärmning i södra och meller- 

 sta^ Sverige ända till 64° n. br. i allmänhet är förbi i slutet av 

 maj och början av juni. 



II. KRONSKADEGÖRELSEN VID NÄRINGSGNAGET. 



a. yämförelse mellan märgborrens atigrepp och andra barr- 

 ocJi skottinsektcrs skadegörelse. 



Som förut framhållits, uppträda märgborrarna vid sitt näringsgnag 

 som fullständigt primära skadegörare, jämförliga med vilken barrätare 



^ Sannolikt gäller detsamma även för en stor del av norra Sverige. För Gellivare upp- 

 ger Vesterlund is. 205 — 207), att den större märgborren lade ägg i slutet av maj 1S91. 

 I allmänhet förekomma under denna tid även i norra Sverige temperaturer, som överstiga den, 

 som är nödvändig för svärmningen. 



