UNDERSÖKNINGAR ÖVER DEN STÖRRE MÄRGBORREN 17 



Vad vidare själva 

 angreppets natur be- 

 träffar, så nöja sig 

 de barrätande in- 

 sekterna i regel med 

 att förtära barr efter 

 barr. Detta kan ske 

 pä ett mer eller 

 mindre slösaktigt 

 sätt. Nunnelarverna 

 förtära ofta endast ett 

 stycke av basen och 

 släppa resten till 

 marken, tallmätare- 

 larverna äro mera 

 ekonomiska och låta 

 intet förfaras på detta 

 sätt. Vidare lämna 

 de barrätande insek- 

 terna antingen års- 

 barren orörda (tall- 

 stekeln) eller angripa 

 ej knopparna (tall- 

 mätaren), varjämte 

 verkningarna av de 



senares skadegörelse minskas därigenom att larverna först fram på efter- 

 sommarne nå en sådan storlek, att deras näringsbehov antager för träden 

 farliga proportioner. Märgborrarna däremot äro, genom att de urholka 

 en större eller mindre del av skottaxeln och därigenom i de flesta fall 

 förstöra den ovanför ingängshålen befintliga delen av skottet, synnerligen 

 slösaktiga vid sin åverkan, och densamma är lika stor vid vilken tid 

 som helst under säsongen. 



Slösaktigheten, eller, om man så vill, missförhållandet mellan djurets 

 ringa storlek och den barrmassa, som göres obrukbar, framgår tydligt 

 av bifogade bilder. 



Fig. 3 visar till höger ett kraftigt fjolårsskott med fem väl utvecklade 

 årsskott i spetsen, vilka alla äro dömda till undergång, emedan märgborren 

 urholkat fjolårsskottet, varigenom lågt räknat 600 barrpar jämte knoppanlag 

 äro tillspillogivna. Till vänster se vi ett årsskott, som alldeles vid basen 

 har den karaktäristiska vita kådring, som omgiver märgborrens ingångshål. 



Fig. 4 visar tvenne årsskott, som angripits av regenererande märgborrar, 



2. Meddet. från Statens Skogs försöksanstalt. Hiift. iS. 



Ur Skogsförsöksanstaltens sanil. Foto av förf. 



Fig. 4. Tvänne av regenerande märgborrar angripna årsskott. 



Zwei von regenerienden Kiefernmarkkäfern beschädigte 

 [ahrestriebe. 



