18 



IVAR IRACiARDH 



så att de ovan ingångshålet stannat i växten för att sedermera torka 

 och falla av. Genom den tidiga skadegörelse, som träffar de outvecklade 

 årsskotten, bHr visserligen förlusten av barrmassa mindre, än när skade- 

 görelsen träffar ettåriga skott eller årsskotten senare på sommaren. Men 

 frågan är, om ej detta kompenseras därigenom att de unga årsskotten 

 så snabbt torka, att märgborren ej hinner fullborda sitt regenerations- 

 gnag i ett skott utan tvingas att angripa flera skott efter varandra. 

 Fig. 5 visar slutligen två till marken nedfallna, i spetsen avbrutna 

 fjolårsskott; dessa bära vardera omkring ico par barr, varför resultatet 

 av en enda märgborres angrepp är liktydigt med förlusten av denna 

 barrmassa jämte de under sommaren bildade knopparna. Detta är ej 

 något undantag, utan torde tvärtom vara ett typiskt fall. En analys av 

 10 st. till marken nedfallna fjolårsskott gav till resultat, att de i medel- 

 tal buro 130 par barr. En räkning av antalet barrpar på 15 st. under 

 senhösten på marken uppsamlade årsskott gav till resultat, att i medeltal 

 82 par barr, jämte knoppar och i vissa fall även kotteanlag, gått till spillo. 



Tabell V. .\nalys av antalet barr, skottens längd samt märggångarnas längd hos tio til 

 marken nedfallna årskott. 



Analyse von zehn zum Boden herabgefallenen Jahrestrieben. 



Tabell V visar en analys av 10 andra dylika årsskott, vilka i medeltal 

 buro 73 par barr. Siffran har blivit något för låg, därigenom att tre 

 av skotten brutits av i spetsen på gången. Vidare framgår av den- 

 samma, att gångens längd i allmänhet står i direkt förhållande till skottets 

 längd, så att, om skottet är 7 — 8 cm, är gången omkring 2 cm lång. 



Det fordras övning för att omedelbart efter angreppet upptäcka de 

 skott, som angripas i början och mitten av juni. Till att börja med 



