UNDERSÖKNINGAR ÖVER DEN STÖRRE MÄRGBORREN 19 



skilja de sig från de friska endast därigenom att de äro något kortare 

 (fig. 6 a); senare torka de och bli bruna. De äro vid denna tidpunkt — 

 men endast vid denna tidpunkt — ej heller lätta att vid första på- 

 seendet skilja från dem, som äro angripna av tallskott vecklaren (^i'^- 

 tria buoliand). Vid närmare undersökning är detta dock lätt nog. Först 

 och främst är det mycket sällan man ej finner en tydlig kådtratt kring 

 märgborrens ingångshål ; tallskottvecklarens larv däremot äter sig som 

 nykläckt in vid spetsen av fjolårsskotten, så att något tydligt ingångs 



Ur SkogsförsöksaDstaltens saml. (efter TkAgÅrdh^ 



Fig- 5- Av märgborre urholkade, till marken nedfallna skott. Gualöf den 5 september 

 191 7. — Vom Waldgärtner ausgehölte, herabgefallene Triebe. 



hål ofta ej står att upptäcka eller, om ett dylikt finnes, det är mycket 

 mindre än märgborrens. Vidare anträffas märgborrens gångar vid 

 denna tidpunkt uteslutande i fjolårsskotten (fig. 6 a), men ej i årsskotten, 

 emedan de senare vid denna tidpunkt ej nått erforderlig stadga. 



Tallskottvecklaren däremot urholkar just årsskotten, vanligen flera 

 stycken, och dessa spinnas ofta tillsammans, så att de äro förbundna med 

 varandra med en tunn väv, tätt impregnerad med kåda (fig. 6 b). 



Ingångshålens olika storlek och gångarnas beskaffenhet stå för övrigt 

 i samband med de båda insekternas olika biologi. Märgborren, vilken. 



