20 1\'AR '1~RÄ(;AR1)H 



såvitt jag kunnat finna, nästan undantagslöst lämnar gängen genom samma 

 hål, varigenom den trängt in, rensar gången omsorgsfullt från gnagspån 

 och exkrementer, medan tallskottvecklaren, som förpuppas i ett urholkat 

 skott och i puppstadiet till hälften borrar sig ut ur detsamma på ett 

 helt annat ställe än där inträngandet skedde, lämnar exkrementen kvar 

 i gången. 



Pä tal om skador i skotten, vilka kunna förväxlas med de av märg- 

 borrarna förorsakade, förtjänar att påpekas, att torra skott, vilka visser- 

 ligen dödats men likväl sitta kvar, ej sällan bliva angripna av någon 

 Anohiuui--A.x\.. I så fall äro skotten genomdragna med små gångar, fulla 

 av fint borrmjöl, och man finner i dem små vita, krumböjda larver, lik- 

 nande barkborrelarver, men försedda med bröstfötter. Men denna art 

 uppträder utislutande som följeslagare till märgborren och tidigare upp- 

 gifter, att den skulle vara en primär skadegörare, äro felaktiga. 



Det beror nog i huvudsak på när angreppet sker, om det blir ett års- 

 skott eller fjolårsskott som utväljes. Vid de tidiga vårangrepp, som ske 

 före fortplantningen, äro fjolärsskotten eller ännu äldre skott de enda, 

 som stå till buds; även de regenererande märgborrarna borra sig till 

 att börja med in i fjolårsskotten (fig. 3 b). Sä snart årsskotten äro 

 så grova och fasta, att märgborrarna kunna få rum i dem, bliva även 

 de emellertid utsatta för angrepp av de regenererande rnärgborrarna 

 (fig. 4), och längre fram på sommaren, när den nya generationen märg- 

 borrar börja med sitt näringsgnag, torde årsskotten angripas i högre 

 grad än fjolårsskotten. Att i detta avseende angiva några siffror torde 

 ej vara möjligt, då allt beror av skottens diameter och denna varierar 

 i olika delar av kronan, i olika åldersklasser, bonitet o. d. Så mycket 

 torde man emellertid kunna säga, att det under förra delen av säsongen 

 är fjolårsskotten, under den senare delen i stor utsträckning även års- 

 skotten som anfallas, samt att i den mån dessa ej äro tillräckligt grova 

 även äldre skottdelar angripas. 



Det av LAGERBERCi (s. 164) omnämnda angreppet på fjoiårsskott, som 

 i viss mån sättes i kontrast mot uppgifter i litteraturen, att märgborrarna 

 oftast utvälja själva årsskotten, hänför sig uppenbarligen till ett tidigt 

 regenerationsgnag, att döma av upplysningen, att: »de föga utvecklade 

 årsskotten, som fått sin näringstillförsel avskuren, sutto vissnade i gren- 

 topparna.» 



Följderna av att märgen och — mer eller mindre fullständigt — den 

 tunna vedmanteln i skottet fortares gestalta sig olika beroende pä tid- 

 punkten för skadegörelsen. När den inträffar under försommaren innan 

 årsskotten hunnit växa ut, så vissna dessa snart och bli brunfärgade. 

 Aro årsskotten däremot fullt utvecklade, förändras ej deras färg utan de 



