UNDERSÖKNINGAR ÖVER DEN STÖRRE MÄRGBORREN 25 



Dels anträffades i omgivningarna kring Uddevalla, vid Kappelebackarna och 

 Samneröd d. 5 juni talrika märgborrar i skotten, varjämte även angrepp 

 påträffades, som mäste ha försiggått tidigt pä vårenföre äggläggningen, 

 En anatomisk undersökning av de insamlade märgborrarna, som före- 

 togs,^ ådagalade, att dessa ynglat en gäng och nu höllo på med sitt 

 regenerationsgnag. 



Som tidigare påvisats av Knoche (s. 26 — 33), undergå könsorganen 

 under märgborrens livstid karaktäristiska förändringar, vilka avspegla 

 om djuret är jungfruligt, könsmoget eller avslutat äggläggningen. Hos 

 märgborren utgöras äggstockarna av två par rör, som mynna ut i ägg- 

 ledarna. Äggrören äro vidast närmast äggledaren och smalna så små- 

 ningom mot spetsen; de bestå av en hinna, som omsluter celler av två 

 slag, dels epitelceller, som bilda väggarna i rören eller omsluta äggen, 

 dels groddceller. Av de senare utbildas endast en del till ägg, medan 

 de övriga tjänstgöra som näringsceller till äggcellerna. I en outvecklad 

 äggstock äro dessa tre slags celler ännu ej differentierade och äggrören 

 äro helt korta. Så småningom tilltaga de emellertid i storlek, genom 

 att äggcellerna tillväxa och utfylla helt den bakre delen av rören, medan 

 den främre ännu odifferentierade delen, som är äggens bildningsställe, 

 upptager en jämförelsevis ringa del därav. Alltefter som äggen tillväxa, 

 skjutas de nedåt mot äggledaren; det epitelhölje, som omgivit dem och 

 avsöndrat äggskalet, brister sönder och resterna av dessa celler degene- 

 reras till fettceller och bilda vid basen av äggrören en även vid rätt 

 svag förstoring synlig, gulgrön massa, som kallats corpus luteiim (fig. 8). 



Förekomsten av dylika corpora lHtea''diX (Xi^x^öx tXX. kriterium på att ägg- 

 läggning försiggått. 



På fig. 8, som visar de honliga könsorganen hos en märgborre, som 

 tagits ur ett tallskott d. 5 juni 1920, ses dessa corpora liitea tydligt ut- 

 bildade, vilket bevisar, att djuret höll pä med regenerationsgnag. 



Till denna kronskadegörelse under försommaren kommer ytterligare, 

 att de ur den 2:dra kullen utvecklade niärgborrarna samt andra individ, 

 vilkas utveckling av någon anledning blivit försenad, så att de ej hinna 

 med sitt näringsgnag samma sommar, först följande vår bli i tillfälle att 

 gå upp i kronorna för att äta. Detta sker sannolikt vid den tidpunkt, 

 då de djur, som äro könsmogna, svärma, d. v. s. tidigt på våren. De 

 enda, som tidigare faktiskt iakttagit märgborrarna vid denna tidpunkt, 

 synas vara HOLMGREN (s. 124), vilken uttryckligen framhåller, att han 

 upprepade gånger tidigt om våren anträffat djuren 1 tallskott, där de 

 endast en kort tid synas ha uppehållit sig, samt SCHI0DTE, som enl. 



• Denna undersökning utfördes av Dr P. Spessiv^Tsef, vilken umler sommaren varit anstiilld 

 som extra arbetsbiträde vid den entomologiska avdelningen. 



