UNDERSÖKNINGAR ÖVER DEN STÖRRE MÄRGBORREN 49 



möjlighet att i god tid orientera sig över märgborrarnas 

 förekomst. 



IV. MÄRGBORRARNAS SPRIDNINGSFÖRMÅGA FRÅN YNGEL= 



PLATSERNA. 



Vid undersökningarna över märgborrarnas uppträdande i bestånd, som 

 genomgåtts med gallringar under sommaren 191 6, föll det omedelbart i 

 ögonen, vilken betydelse utsläpandet av det utgallrade virket hade (V, s. 

 157 — 158). I ett omkring 23 år gammalt kulturbestånd i Tölö kronopark 

 hade galhats till enkelställning, varvid de utgallrade stammarna fått kvar- 

 ligga på den plats, där de fällts. Lämpliga yngelplatser för märgborrarna 

 funnos följaktligen fullkomligt likformigt utströdda över hela beståndet och 

 följden hade blivit, att praktiskt taget alla de kvarstående stammarna voro 

 skadade genom märgborrarnas näringsgnag i kronorna. I ett annat be- 

 stånd ej långt därifrån, som för övrigt behandlats på samma sätt som 

 det föregående, hade gallringsvirket släpats ut och lagts i högar vid 

 vägen. I detta senare fall var kronskadegörelsen lokaliserad till de när- 

 mast vägen stående tallarnas kronor. 



Denna iakttagelse blev sedermera upprepade gånger bekräftad (jfr även 

 Saalas s. 394 — 398), och man kan anse det fastslaget, att märgborrarna 

 vid sitt näringsgnag i första hand uppsöka de närmast yngelplatserna 

 växande tallarnas kronor. Då man vet, med vilken osviklig säkerhet de i 

 skogen uppsöka sjuka och skadade träd i och för äggläggningen, varvid de 

 ofta få tillryggalägga avsevärda sträckor, kan detta deras lokala uppträdande 

 vid näringsgnaget synas i viss mån överraskande. Man måste emellertid 

 komma ihåg, att vid sitt näringsgnag märgborrarna i motsats till övriga 

 barkborrar uppträda som fullt primära skadegörare, jämförliga med vilka 

 barrätare som hälst. Finnes det därför fullt upp med föda för dem — och 

 vid gallringar och avverkningar inträffar ju detta — sä flyga de ej längre 

 än oundgängligen nödvändigt och följden blir, att näringsgnaget strängt 

 lokaliseras till den närmaste omgivningen av yngelplatserna. Detta 

 hindrar dem emellertid ej från att även för sitt näringsgnag flyga 

 längre sträckor, om detta är nödvändigt. Den lokala karaktären hos 

 yngelgnagel. ser man förutom vid gallringar överallt exempel på vid 

 sågar, milor o. d. och på de senare ställena faller det särskilt tydligt i 

 ögonen, emedan kronstyrapningen återupprepas år efter år, sä att de 

 angripna träden aldrig få tillfälle att reparera skadan utan få kronan 

 deformerad på karaktäristiskt sätt, så att skillnaden mellan dem och 

 något längre bort växande träd blir synnerligen iögonfallande. 



Mycket klart framträdde detta förhällande vid Hansjö såg ej långt 

 från Orsa. Vid denna hade i omkring 10 år obarkat timmer forslats 



4- Meddel. från Statens Skogs/brsöksanstalt, Haft. i8. 



