50 IVAR TRÄGÄRDH 



fram och lagrats, så att ärligen massor av märgborrar släppts ut. De 

 närmast sågen (fig. 14) växande trädens kronor voro också i hög grad 

 deformerade, men man behövde ej gå många steg in i den angränsande 

 skogen, förrän det blev svårt att — i varje fall genom okulär besikt- 

 ning från marken — se några angrepp i kronorna. 



Särskilt vid trakthuggning med åtföljande fröträdsställning blir denna 

 märgborrarnas vana att, som tidigare (III, s. 82 — 83) påpekats, koncentrera 

 sig på de närmast yngelplatserna växande träden av ödesdigert infly- 

 tande på dessa. Ty om ej stubbarna barkas, utvecklas i dem tallösa 

 skaror av den större märgborren, vilken sedermera flyger upp i frö- 

 trädens kronor, under vilka man längre fram på hösten finner massor av^ 

 avbrutna skott varibland många med kotteämnen. 



Det enda fall, som man känner, då äldre tallar i södra och mellersta Sve- 

 rige till följd av kronangrepp blivit så skadade, att de blivit lämpliga 

 yngelträd och dukat under, hänföra sig också, som förut påpekats, 

 till frötallar; och även om träden ej duka under, så minskas med säker- 

 het deras fröproduktion i hög grad genom dessa angrepp. 



Att märgborrarna å andra sidan, om så är nödvändigt, kunna flyga 

 längre sträckor för att få tillfälle att stilla sin hunger, framgår bl. a. 

 av jägmästare C. B. Christofferssons i Ryssby meddelande, att 

 de flugit 500 — 600 m från ett timmerupplag, och att de säkerligen kunna 

 tillryggalägga betydligt längre sträckor, därom talar det bedrövliga skick, 

 vari tallplanteringarna i närheten av städer ofta befinna sig,, ett mycket 

 tydligt språk. Ett gott exempel pä en dylik av märgborrarna vanställd 

 tallplantering lämnar bl. a. Springbackens flygsandsplantering vid Halmstad. 

 Det finns i denna för visso ej ett träd, vars topp ej är mer eller mindre 

 deformerad av märgborrarna. En undersökning av planteringen, som 

 gjordes sommaren 191 6, ådagalade, att märgborrarna endast i obetydlig 

 grad kunde hava utvecklats i själva beståndet, ty antalet träd, som vi- 

 sade stamangrepp, var mycket obetydligt. Av 258 träd voro 3,8 °o dö- 

 dade av märgborren under föregående år, endast i 0,38 % ynglade den 

 för tillfället. Man tvingas därför till det antagandet, att märgborrarna 

 från timmerupplag vid hamnen och vedstaplar i olika delar av staden 

 söka sig till flygsandsplanteringen. 



Liknande förhållanden möter man bl. a. i nordöstra Skåne allmänt 

 vid de små stationssamhällena, där ofta mindre tallplanteringar förete 

 en — åtminstone för en skogsentomolog — högst anskrämlig bild. 



Vissa iakttagelser, som förf. gjort rörande splintvivlarna och tallviv- 

 larna under de senaste somrarna, tyda på, att märgborrarna i vissa fall 

 även när de söka sig upp i kronorna för sitt näringsgnag och sålunda 

 äro rent primära skadedjur, dock i första hand vägledas av förekomsten 



