52 IVAR TRAC;ARDH 



lägger upp dem där, i vilket fall skadegörelsen endast kom- 

 mer att gå ut över de i beståndskanten växande träden, me- 

 dan de övritra skonas. 



V. MÄRGBORRARNAS UPPTRÄDANDE I ORÖRDA SKOGAR. 



För den, som några år studerat de bark- och vedätande insekternas 

 uppträdande i våra skogar, är det alldeles påtagligt, vilket intimt sam- 

 band, som förefinnes mellan människans åtgöranden i skogen och dessa 

 skadeinsekters förekomst. Man kan ströva omkring rätt länge i en av 

 människohand ej nyligen rörd skog utan att egentligen finna några av 

 dessa skadeinsekter. Men så snart man kommer till ett bestånd, i vil- 

 ket yxan nyligen gått fram, så ändras förhållandena i ett slag; man 

 finner utan svårighet såväl barkborrar som vivlar och långhorningar i 

 mängd i olika utvecklingsstadier. 



Om det följaktligen med fullt fog kan sägas, att i stort sett 

 ett verkligt kausalsammanhang finnes mellan människans in- 

 gripande i skogen och de ovannämnda insekternas allmänna 

 förekomst, sä måste man i fråga om märgborrarna ännu star- 

 kare betona, att dessa med de skogsbruksmetoder, som för 

 närvarande användas, äro osvikliga följeslagare till männi- 

 skan, vilka följa tätt i spåren på gallringar och trakthugg- 

 ningar. Att så är förhållandet, beror därpå att märgborrarna vid gall- 

 ringarna och trakthuggningarna erbjudas mångdubbelt större möjligheter 

 till förökning än vad som i en orörd naturskog står dem till buds. För 

 att kunna göra en jämförelse mellan yngelmöjligheterna i båda fallen 

 skola vi till att börja med skärskåda märgborrens uppträdande i en un- 

 der några år orörd tallskog. 



Mycket belysande för vilka träd, som märgborrarna utvälja till yngel- 

 träd, är Skogsförsöksanstaltens provyta n:r 202 vid Sörby i Söderman- 

 land, vilken vmdersöktes i samband med de därstädes för ett par år 

 sedan förekommande tallmätarehärjningarna. Som av denna undersök- 

 ning framgick (IV, s. 95 — 9g), ynglade märgborren i några av provytans 

 träd och hade försökt yngla i några andra, men det fanns i detta fall 

 ingen anledning att sätta detta angrepp i samband med tallmätarehärj- 

 ningen. Denna yta ägnar sig därför till att belysa vilka träd, som märg- 

 borren föredrager; för att vara på den säkra sidan se vi emellertid bort 

 från de träd, som voro angripna av tallmätaren. Det visar sig omedel- 

 bart, att det är smala, undertryckta träd som utväljas; av träd med en 

 brösthöjdsdiameter understigande 15 cm visade 20 °o angrepp, lyckade 

 eller misslyckade; av träd med en brösthöjdsdiameter av 15,1 — 20 cm 



