UNDERSÖKNINGAR OVKR DKN STORRK MÄRGBORREN 57 



ringar. Kunna tlessa anordnas före märt^borrens svärmnings- 

 tid och träden barkas, innan larverna hunnit för puppa sig, så 

 vinner man med dem även att niärgborrcn samtidigt förgöres. I 

 annat fall böra de verkställas efter märgborrens svärmningstid. 



VI. MÄRGBORRENS UPPTRÄDANDE VID GALLRINGAR OCH 



AVVERKNINGAR. 



Som i översikten över skogsinsekternas skadegörelse under är igi6 

 (s. 80 — 81) framhölls, är det otvetydigt, att ett verkligt kausalsamman- 

 hang äger rum mellan avverkningar eller gallringar och märgborrarnas 

 uppträdande. Detta samband bero därpå, att vid dessa arbeten inga 

 hänsyn tagas till märgborrarnas motarbetande; stubbarna barkas ej, 

 toppar få ligga kvar i skogen och vid gallringar i sä unga bestånd, 

 att de utgallrade stammarna ej kunna tillvaratagas, få dessa ofta ligga 

 kvar i bestånden o. s. v. Härigenom ökas märgborrarnas yngelmöjlig- 

 heter, med den påföljd att deras numerär snabbt springer i höjden. 



En av de viktigaste frågorna var följaktligen att närmare utreda sam- 

 band emellan dessa skogsbruksåtgärder och märgborrarnas uppträdandet. 

 Vid denna undersökning urskildes följande detaljfrågor: betydelsen av de 

 tällda trädens dimensioner, avverkningstidens inverkan på de fällda trädens 

 lämplighet som yngelträd och exponeringens betydelse i samma hänseende. 



a. Betydelsen ov de fällda trädens dimensioner. 



Undersökningarna häröver utfördes vid Tönnersjöhedens, Kila och 

 Tölö kronoparker. I samtliga dessa hade 25 — 30 år gamla tallbestånd 

 genomgåtts med gallringar, varvid de fällda stammarna antingen fått 

 kvarligga eller blott släpats ut till närmaste väg. Detta hade haft till 

 följd, att märgborrarna ynglat i de fällda träden, varefter sedermera de 

 i dem utvecklade skalbaggarna vid sitt näringsgnag angripit de kvar- 

 stående trädens kronor. 



Vid undersökningarna framgick omedelbart, att den enda märgborrart, 

 som här förekom, var den större. 



Detta var i viss mån överraskande, då man kunde ha väntat sig, att 

 i de mindre dimensioner, som här uteslutande förekommo, påträffa den 

 mindre märgborren, som ju uppe i kronan ofta anträffas i grenar av 

 samma dimensioner som de grövre utgallrade stammarna i ovannämnda 

 kronoparker. Att så ej var fallet beror otvivelaktigt därpå, att de 

 ifrågavarande stammarna hade för tjock bark nedtill för att tilltala den 

 mindre märgborren, samt att träden upptill voro för smala för att den 

 skulle yngla i dem. 



