uni)ersoknin(;ar över ])kn större marc;borren 71 



Saalas framhåller även sambandet mellan skogsbrand och märgborre- 

 härjningar (s. 394). 



Mycket beror härvid på skogsbrandens omfång och styrka samt på 

 den tidpunkt, då den inträffar. Om t. ex. på en mindre bränna alla 

 trädens kronor bli förbrända på försommaren, men stammarna endast 

 bli svärtade, så bli dessa träd, vilka tidigare pä våren säkerligen skulle 

 varit ypperliga yngelträd för märgborrarna, ej angripna, emedan insek- 

 ternas svärmningstid är förbi. 



Däremot angripas de enligt iakttagelser gjorda den 22 juli ig 18 vid 

 Nilsliden nära Jörn samma sommar i stor utsträckning av timmermannen 

 och tallbocken (och möjligen även andra långhorningar), vilkas stora, 

 karaktäristiska trattar genom barken, som av honorna förfärdigas vid 

 äggläggningen, bjärt sticka av mot den delvis kolnade barken och på- 

 träffas i stort antal. Även om dessa träd skulle fä stå kvar till följande 

 vår, skulle de säkerligen till följd av långhorningslarvernas verksamhet 

 vara sä långt gångna, att de ej skulle draga till sig märgborrar, vilka 

 f. ö. skulle finna platsen till allra största delen upptagen. 



Dylika mindre brännor under försommaren, där alla träd skadas sä 

 mycket, att de angripas av långhorningar, torde därför i allmänhet ej 

 bilda några härdar för märgborrehärjningar. 



Inträffa skogseldar däremot senare, efter det att långhorningarna slu- 

 tat med äggläggningen och träden ej bli mera skadade än att de föl- 

 jande år äro lämpliga för märgborren, så inträffar naturligtvis under de 

 närmaste åren en stark ökning i märgborrarnas antal med åtföljande 

 stark stympning av de kringstående friska tallarnas krona. Huruvida 

 denna stympning sedermera resulterar i dessa träds död eller ej torde 

 nog bero på om det är fråga om den norrländska tallen eller ej. 



Lagerberg har tidigare påpekat, att kronskadegörelsen blir särskilt 

 ödesdiger för tallar med högnordisk typ och de sammanställningar över 

 skogsinsekternas skadegörelse, som under de senare åren publicerats av 

 förf. bestyrka detta. Uppgifter att tallarna dött till följd av kronskade- 

 görelse föreligga endast från norra Sverige (Vindelns skogsområde). Ett 

 par vmdantag föreligga visserligen men i två fall är det fråga om kvar- 

 lämnade fröträd och det ligger i sakens natur att dessa skola bliva all- 

 deles särskilt illa åtgångna av märgborrarna, om man ej genom barkning 

 av stubbarna söker motarbeta deras förökning. Ett tredje fall föreligger 

 från Kinda revir, där enligt revirförvaltarens utsago tallskogarna inom 

 Ydre härads höjdplatåer äro av en typ, som med sin mindre kraftiga 

 kronbildning i viss mån motsvarar den högnordiska tallen. 



Under sommaren ig 16 hade jag tillfälle att vid det bekanta Spannar- 

 bodafältet studera märgborrarnas uppträdande. A brandfältet hade ett 



